РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2026 року 	м. Рівне	№640/22234/20	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категор Міністерство у справах ветеранів України 	
 	визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -	

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Міністерства у справах ветеранів України (далі - відповідач 1), Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій (далі – відповідач 2) визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва. 
Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ. 
Наказом в.о.керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.
На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2025 року для розгляду справи №640/22234/20 визначено суддю Нор У.М.
Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до провадження судді У.М. Нор та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що протокольне рішення відповідача про відмову в наданні позивачу статусу учасника бойових дій прийнято протиправно. Також зазначає, що у період з серпня 2014 року по вересень 2015 року, перебував у складі добровольчого військового формування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районах проведення антитерористичної операції на сході України та брав активну участь та здійснював заходи забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Так, в ході проведення спеціальної операції з визволення міста Іловайськ Донецької області, перебуваючи в складних умовах загрози життю та здоров`ю він, діючи в складі групи іноземців, вивів з оточення ворога 40 осіб. Також, ним здійснено три рейди на підконтрольну терористам територію та евакуйовано 15 поранених військовослужбовців батальйону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Національної гвардії України. Зазначені обставини підтверджені поданням Міністра Міністерства внутрішніх справ України Авакова А.Б. від 25.09.2015р. №0037893 та поданням Першого заступника Міністра Міністерства у справах ветеранів України Порхуна О.В. від 05.08.2020р. №6511/02/17.2-20. Крім того, у період з 15 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року, під час виконання бійцями військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, службово-бойових завдань по охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьбі зі злочинністю в селищі міського типу АДРЕСА_1 , я перебував у складі військової частини НОМЕР_1 (позивний «Волга»). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р, вказані населені пункти відносяться до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. 22 червня 2020 року він звернувся до Міністерства у справах ветеранів України з заявою щодо визнання його учасника бойових дій. Листом від 21.07.2020р. № 5919/02/107.2-20, Відповідач - 1 повідомив йому про те, що протоколом Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Відповідач 2) від 09.07.2020р. №4, прийнято рішення відмовити в наданні мені статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повернуто документи додані до заяви та рекомендовано звернутись до комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву послався на те, що позивач захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення у складі батальйону “Донбас” у період з серпня 2014 року по вересень 2015 року. Правовідносини виникли коли на адресу Мінветеранів надійшло звернення ОСОБА_1 від 22.06.2020 (вх. № Є-1644 від 26.06.2020, додаток 1) щодо надання йому статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Мінветеранів винесло подані Позивачем матеріали на засідання міжвідомчої комісії. Міжвідомча комісія на своєму засіданні 09.07.2020 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення (витяг з протоколу засідання міжвідомчої комісії № 4 від 09.07.2020,) відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Мінветеранів листом від 21.07.2020 № 5919/02/07.1-20 (додаток 3) повідомило ОСОБА_1 про прийняте 09.07.2020 міжвідомчою комісією рішення. Мінветеранів виконало свої повноваження та передало документи позивача на розгляд міжвідомчої комісії, чим не порушило права позивача. Рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій позивачу прийняла міжвідомча комісія на своєму засіданні 09.07.2020 (витяг з протоколу від 09.07.2020 № 4), а не Мінветеранів. Мінветеранів листом від 21.07.2020 № 5919/02/107.2-20 в межах визначених законодавством повноважень повідомило позивача про прийняте 29.07.2020 міжвідомчою комісією рішення. При цьому рішення міжвідомчої комісії про відмову у наданні статусу учасника бойових дій позивачу є обґрунтованим, прийнятим у межах повноважень. Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні зазначає, що Міжвідомча комісія на своєму засіданні 09.07.2020, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , встановила, що Позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції у складі батальйону “Донбас” та самостійно звернувся до міжвідомчої комісії для отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ. Відповідно до листа Головного управління Національної гвардії України від 06.08.2020 № 27/22/3-5950 (копія в матеріалах справи, надано Мінветеранів у відзиві на позовну заяву) надано інформацію, яка надійшла зі Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, сформовано перелік добровольчих формувань, які були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, від 25.11.2016 № 33/5-12309, у якому визначено, що добровольчий батальйон територіальної оборони Донецької області “Донбас” увійшов до складу Національної гвардії України. Таким чином, оскільки батальйон “Донбас” був включений до Національної гвардії України, особи, які брали участь в антитерористичній операції у його складі, мають право на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ шляхом звернення до комісії Національної гвардії України. Наказом Мінветеранів від 07.11.2019 № 76, зареєстрованим в Мін`юсті 13.12.2019 за № 1244/34215, затверджено Положення про Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Підпунктом 1 пункту 5 розділу III Положення № 76 встановлено, що міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій. Оскільки, беручи до уваги включення батальйону “Донбас” до складу Національної гвардії України, правові підстави для надання Позивачу статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону № 3551- ХІІ були відсутні, міжвідомча комісія прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 у надані статусу учасника бойових дій. Оскаржувана відмова не позбавляє права ОСОБА_1 звернутися до відомчої комісії Національної гвардії України для отримання статусу учасника бойових дій. Просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач у відповіді на відзив на позовну заяву послався на те, що доводи представника відповідача є безпідставними.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Судом встановлено, та не заперечується відповідачами, що позивач захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення у складі батальйону “Донбас” у період з серпня 2014 року по вересень 2015 року.
З метою отримання статусу учасника бойових дій, позивач звернувся з відповідною заявою від 22.06.2020 до відповідача 1.
Відповідно до витягу з протоколу від 09.07.2020 №4 відповідач 2 відмовив заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"
Листом Міністерства у справах ветеранів України від 21.07.2020 за №5919/02/107.2-20 позивача повідомлено про результати розгляду його заяви, а також про прийняте Міжвідомчою комісією рішення від 09.07.2020 №4.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Так, територія Донецької та Луганської областей з 07 квітня 2014 року визнана районом проведення АТО, на якій запроваджений спеціальний правовий режим.
Конституція України в статті 17 декларує, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).
Правовий статус ветеранів війни, якими є також особи, які брали участь в бойових діях визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який також забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. 
Згідно з положеннями статті 5 цього Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час
У статті 6 Закону визначено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.
Так, у пункті 20 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зазначено особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Так, у пункті 21 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які у період до набрання чинності Законом України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Відтак, як вбачається із вказаних норм Закону № 3551-ХІІ, для встановлення статусу учасника бойових дій на підставі пункту 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ добровольче формування, у складі якого особа брала участь в антитерористичній операції, повинно бути включене до складу одного з силових відомств, зокрема Національної гвардії України. 
Натомість відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ добровольче формування не потребує включення до складу силових відомств для встановлення статусу учасника бойових дій особам, що брали участь в антитерористичній операції у його складі. 
Порядок надання статусу учасника бойових дій вищезазначеним особам, затверджений Кабінетом Міністрів України та визначений у Порядку № 413. 
Пунктом 5 Порядку № 413 визначені суб`єкти, які уповноважені приймати рішення про надання статусу учасника бойових дій різним категоріям осіб. 
Встановлено, що рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, переліченим у пункті 20 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ, приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС. 
У разі виявлення відомчими комісіями спірних питань, що потребують міжвідомчого регулювання, документи надсилаються комісіями на розгляд міжвідомчої комісії. 
Натомість рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, переліченим у пункті 21 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, приймається лише міжвідомчою комісією. 
Таким чином, Відповідача 1 діяв відповідно до норм чинного законодавства України.
Також суд хоче зазначити, що Міжвідомча комісія на своєму засіданні 09.07.2020, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , встановила, що Позивач брав безпосередню участь в антитерористичній операції у складі батальйону “Донбас” та самостійно звернувся до міжвідомчої комісії для отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ. 
Відповідно до листа Головного управління Національної гвардії України від 06.08.2020 № 27/22/3-5950 надано інформацію, яка надійшла зі Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, сформовано перелік добровольчих формувань, які були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, від 25.11.2016 № 33/5-12309, у якому визначено, що добровольчий батальйон територіальної оборони Донецької області “Донбас” увійшов до складу Національної гвардії України. 
Таким чином, оскільки батальйон “Донбас” був включений до Національної гвардії України, особи, які брали участь в антитерористичній операції у його складі, мають право на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ шляхом звернення до комісії Національної гвардії України. 
Наказом Мінветеранів від 07.11.2019 № 76, зареєстрованим в Мін`юсті 13.12.2019 за № 1244/34215, затверджено Положення про Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (далі – Положення № 76, діюче на момент виникнення спірних правовідносин). 
Підпунктом 1 пункту 5 розділу III Положення №76 встановлено, що міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій. 
Оскільки, беручи до уваги включення батальйону “Донбас” до складу Національної гвардії України, правові підстави для надання Позивачу статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону № 3551- ХІІ були відсутні, міжвідомча комісія прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 у надані статусу учасника бойових дій. 
Також суд зауважує, що оскаржувана відмова не позбавляє права ОСОБА_1 звернутися до відомчої комісії Національної гвардії України для отримання статусу учасника бойових дій. 
У разі якщо при розгляді відомчою комісією Національної гвардії України документів ОСОБА_1 виникне спір, що потребує міжвідомчого врегулювання, тільки ця відомча комісія може винести на розгляд міжвідомчої комісії питання надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 20 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ. 
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість вищенаведених доводів, оцінивши докази відповідачів на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії від 09.07.2020 №4, а також зобов`язання Мінветеранів до вчинення певних дій, задоволенню не підлягають. 
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених вище обставин, проаналізувавши зазначені положення Закону №3551-XII, Порядку №413, суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність вчинених дій при надходженні заяви позивача про надання йому статусу учасника бойових дій. Натомість, позивачем не надано суду доказів, які підтверджували б протиправність дій відповідача.
За таких обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Суд не вирішує питання щодо судових витрат, зважаючи на те, що позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову, при цьому, докази понесення судових витрат відповідачем у матеріалах справи відсутні, що не суперечить статті 139 КАС України. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 17 квітня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категор (Пров.Музейний 12,Київ 1,01001, Відповідач - Міністерство у справах ветеранів України (провулок Музейний, 12,Київ 1,01001, ЄДРПОУ/РНОКПП 42657144) 

Суддя       У.М. Нор