Справа № 350/1759/25
Номер провадження 2/350/183/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого – судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Адвокат Дідух Є.О., діючи в інтересах позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», 1 грудня 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовує тим, що 15 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем – ОСОБА_1 укладено договір № 4813899 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 27 000 грн строком на 360 днів (з 15 липня 2024 року по 10 липня 2025 року), періодичністю сплати процентів – кожні 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак всупереч укладеному договору відповідач порушив строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 160 647 грн 68 коп., яка складається із: 26 999 грн 99 коп. – заборгованість з тіла кредиту, 93 147 грн 70 коп. – нараховані проценти первісним кредитором, 40 499 грн 985 коп. – нараховані проценти позивачем за 100 календарні дні. 
31 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 31-1/03/2025 про відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 4813899 від 15 липня 2024 року.
За указаним договором факторингу до позивача перейшло право вомги до відповідача за договором № 4813899 від 15 липня 2024 року на загальну суму 133 647 грн 69 коп., з якої: 26 999 грн 99 коп. – заборгованість з тіла кредиту, 93 147 грн 70 коп. – заборгованість за процентами, 13 500 грн – заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам. Крім того, в межах строку дії договору № 4813899 від 15 липня 2024 року від дати переходу права вимоги до нового кредитора, позивачем донараховано відсотки за 100 календарних днів у розмірі 40 499 грн 985 коп. Посилаючись на вказане, позивач просить: стягнути з відповідача борг в розмірі 160 647 грн 68 коп. та понесені судові витрати. Крім того також в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного процесуального кодексу України просить зазначити у рішенні суду про те, що (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позову клопотав про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, в силу частини сьомої статті 128, частини четвертої статті 130 Цивільного процесуального кодексу України вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи зазначене, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як установив суд, 15 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4813899 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 27 000 грн на строк 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % у день та застосовується у межах строку кредиту – з 15 липня 2024 року по 10 липня 2025 року. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 вказаного вище Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. ОСОБА_1 прострочив виконання свого зобов`язання, оскільки порушив строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 160 647 грн 68 коп., яка складається із: 26 999 грн 99 коп. – заборгованість з тіла кредиту, 93 147 грн 70 коп. – заборгованість за процентами, 40 499 грн 985 коп. – нараховані проценти позивачем за 100 календарні дні. 31 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено договір факторингу № 31-1/03/2025 про відступлення права вимоги, в тому числі і за договором № 4813899 від 15 липня 2024 року. Згідно з частиною першою статті 526, частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до п.4 Договору № 4813899 від 15 липня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів нарахованих первісним кредитором та процентів нарахованих позивачем в межах строку дії договору кредитування, та всього у розмірі 160 647 грн 68 коп. При цьому не вбачається підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних в порядку, передбаченому частинами десятою, одинадцятою статті 265 Цивільного кодексу України. Відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 265 Цивільного кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. З аналізу наведених норм вбачається, що суд наділений правом, а не обов`язком у рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості до моменту виконання рішення відсотків або пені. Крім того наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, у зв`язку із задоволенням основних позовних вимог, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2 422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову, а також 10 000 грн витрат на правничу допомогу. Керуючись статтями 526-527, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 142, 259, 263-265, 274-279, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.  Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІІЇ (ЄДРПОУ 40966896) заборгованість за Договором № 4813899 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15 липня 2024 року в розмірі 160 647 (сто шістдесят тисяч шістсот сорок сім) гривень 68 коп., яка складається із: 26 999 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 99 коп. – заборгованість з тіла кредиту, 93 147 (дев`яносто три тисячі сто сорок сім) грн 70 коп. – нараховані проценти первісним кредитором, 40 499 (сорок тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 98 коп. – нараховані проценти позивачем за 100 календарні дні.  Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 12 422 (дванадцять тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судових витрат, які складаються із 2 442 (дві тисячі чотириста сорок дві) грн 40 коп. зі сплати позивачем судового збору та 10 000 (десять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.  В решті позовних вимог відмовити.    Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.  Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  Відомості про учасників справи:         позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (03045, місто Київ, вулиця Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2; ЄДРПОУ 40966896);             відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).     Текст рішення складений 16 лютого 2026 року.
Суддя Сокирко Л.М.