ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/6131/26
Провадження № 22-ц/820/1067/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю представника позивача Петришина П. М. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року (суддя Чевилюк З. А.) про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
27 лютого 2026 року ТОВ «ФК «ФОРІНТ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 20384,31 доларів США.
Одночасно з поданням позову ТОВ «ФК «ФОРІНТ» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на земельну ділянку площею 2,89 га кадастровий номер 6825087300:03:002:0108, що знаходиться за адресою Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1195184268250, номер запису про обтяження: 48757440; заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати державну реєстрацію виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно вказаної земельної ділянки; заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області та його структурним підрозділам та держаним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які дії, в тому числі реєстраційні, пов`язані з поділом земельної ділянки площею 2,89 га кадастровий номер 6825087300:03:002:0108, що знаходиться за адресою Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада, та/або зміною площі, цільового призначення земельної ділянки, інших характеристик земельної ділянки тощо. 
В обґрунтування заяви товариство зазначало, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_1 за старим номером 6825087300:03:002:0075. Існування двох записів щодо одного об`єкта нерухомого майна стало можливим по причині недобросовісних дій боржниці при внесенні земельної ділянки до статутного капіталу створеного нею товариства, зміни кадастрового номера та реєстрації права власності за юридичною особою. Існує ризик того, що ОСОБА_1 продовжить вчиняти неправомірні дії із земельною ділянкою, що призведе до неможливості звернення стягнення на майно для погашення заборгованості. Вартість земельної ділянки є меншою ціни позову у справі, що свідчить про співмірність заходів забезпечення позову з позовними вимогами. 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року накладено арешт на земельну ділянку площею 2,89 га кадастровий номер 6825087300:03:002:0108, що знаходиться за адресою Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1195184268250, номер запису про обтяження: 48757440. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати державну реєстрацію виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно земельної ділянки площею 2,89 га кадастровий номер 6825087300:03:002:0108, що знаходиться за адресою Хмельницька область, Хмельницький район, Ружичанська сільська рада та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1195184268250, номер запису про обтяження: 48757440.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Посилається на незаконність ухвали суду, порушення судом норм процесуального права. Суд першої інстанції не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивач не надав доказів належності їй на праві власності земельної ділянки на час подання заяви про забезпечення позову. Суд не взяв до уваги те, що 20 лютого 2026 року вона в повному обсязі погасила заборгованість за кредитним договором № 014/8711/74/13857 від 12 лютого 2007 року і 23 лютого 2026 року виконавче провадження № 76690686 було закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
У відзиві ТОВ «ФК «ФОРІНТ» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість її доводів. На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не в повному обсязі сплатила заборгованість за кредитним договором і приватний виконавець скасував постанову про закінчення виконавчого провадження від 23 лютого 2026 року. За порушення грошового зобов`язання товариство має право вимагати стягнення 3% річних.
У засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу не визнав.
Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить розглянути справу за їх відсутності.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову. 
На підставі частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. 
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту на майно.
Установлено, що в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ФОРІНТ» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 20384,31 доларів США.
Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_1 .
Між сторонами існує спір. Арешт та заборона вчинення дій застосовані щодо земельної ділянки, яка належить відповідачці на праві власності.
Установивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати державну реєстрацію виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Апеляційний суд з урахуванням змісту заявлених позовних вимог та балансу інтересів сторін вважає застосовані судом арешт та заборону вчинення дій щодо земельної ділянки співмірними із позовними вимогами. 
Посилання в апеляційній скарзі на неспівмірність заходу забезпечення позову із заявленими вимогами є безпідставним.
Доводи апеляційної скарги щодо ненадання доказів на підтвердження перебування земельної ділянки у власності відповідачки не заслуговують на увагу. 
ОСОБА_1 не спростувала обставини належності їй на праві власності земельної ділянки.
Судовим рішенням у справі № 686/26602/22 за позовом ТОВ «ФК «ФОРІНТ» до ОСОБА_1 , ТОВ «Центр нерухомості «Тетяна плюс» про визнання недійсним правочину з передачі майна до статутного фонду та скасування державної реєстрації установлено, що земельна ділянка кадастровий номер 6825087300:03:002:0108 та земельна ділянка кадастровий номер 6825087300:03:002:0075 це одна і та сама земельна ділянка. 
Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 465414879 від 24 лютого 2026 року земельна ділянка кадастровий номер 6825087300:03:002:0075 зареєстрована на ім`я ОСОБА_4  (РНОКПП НОМЕР_1 ), дата державної реєстрації 11 лютого 2014 року. 
Інші доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають і його висновок не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2026 року про забезпечення позову залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 21 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк 

І. В. П`єнта