ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/148/26 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої – судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому просить: 1) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 15.12.2025 року № 072250012441 в частині про незарахування до страхового стажу періоду роботи робітницею радгосп-заводу імені Т.Г. Шевченка з 29 лютого 1984 року і по 20.07.1998 року; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , для обчислення розміру пенсії період роботи робітницею радгосп-заводу імені Т.Г. Шевченка з 29 лютого 1984 року і по 20.07.1998 року згідно записів у трудовій книжці, з часу подачі заяви на призначення пенсії з 09.12.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, 15.12.2025 року ГУ ПФ України у Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Так, вказаним рішенням не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 20.02.1984 року по 18.07.1998 року, оскільки є виправлення в наказі про прийняття на роботу та архівній довідці по-батькові вказано не повністю та відсутня інформація про перейменування підприємства. В той же час, вказаний період підтверджується записами трудової книжки, а відтак підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що оскільки записи в трудовій книжці позивача виконані без дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, то підстав для зарахування спірного періоду не має. З огляду на наведене, рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. 
Судом встановлено, що 09 грудня 2025 року позивач звернулася до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФ України у Волинській області від 15 грудня 2025 року № 072250012441 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. 
Відповідно до вказаного рішення за результатами розгляду документів позивача, доданих до заяви про призначення пенсії, страховий стаж позивача становить 15 років 07 місяців 03 днів.
До страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки від 29.02.1998 року НОМЕР_1 період роботи з 20.02.1984 року по 18.07.1998 року, оскільки виправлення в наказі про прийняття на роботу; згідно довідки від 26.11.2025 року Б-535/02.3-04, оскільки по-батькові вказано не повністю і відсутня інформація про перейменування підприємства. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі – Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 15.12.2025 року № 072250012441про відмову у призначенні пенсії не враховано до стажу позивача період роботи з 20.02.1984 року по 18.07.1998 року, у зв`язку з виправленням в наказі про прийняття на роботу та у зв`язку з тим, що у довідці від 26.11.2025 року № Б-535/02.3-04, по-батькові вказано не повністю і відсутня інформація про перейменування підприємства.
Відповідно до відомостей у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 вбачається, що вона у період з 29.02.1984 року по 20.07.1998 року працювала в радгосп-заводі ім. Т.Г. Шевченка. 
Відтак, на переконання суду, трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, а саме відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Також суд враховує, що Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17 висловлена позиція, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На переконання суду, виявлені відповідачем недоліки оформлення записів не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного трудового стажу, оскільки не спростовують факту зайнятості позивача протягом такого періоду. 
Щодо посилань в оскарженому рішенні на те, що в довідці від 26.11.2025 року № Б-535/02.3-04 вказано неповне зазначення по-батькові позивача та відсутня інформація про перейменування підприємства, то суд зазначає, що неповне зазначення по-батькові саме по собі не свідчить про те, що вказана довідка не стосується позивача, особливо за умови збігу інших ідентифікуючих даних, таких як прізвище, ім`я, період роботи, посада. Щодо відсутності інформації про перейменування підприємства, суд зазначає, що такі обставини не впливають на сам факт перебування позивача у трудових відносинах у спірний період. 
У звязку з викладеним, пістави для неврахування відповідного періоду роботи з мотивів недоліків архівної довідки відсутні. 
Відтак, оскільки період роботи позивача в радгосп-заводі ім. Т.Г. Шевченка з 29.02.1984 року по 20.07.1998 року підтверджується записами в трудовій книжці, то саме вказаний період підлягає до зарахуванню до страхового стажу позивача. 
Відтак, рішення ГУ ПФ України у Волинській області є протиправним та підлягає скасуванню в частині незарахування періоду роботи з 29.02.1984 року по 20.07.1998 року.
При цьому, суд зауважує, що здійснюючи розгляд даної адміністративної справи, суд враховує, що звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23
Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 15.12.2025 року № 072250012441 в частині незарахування до страхового стажу періоду роботи робітницею радгосп-заводу імені Т.Г. Шевченка з 29.02. 1984 року по 20.07.1998 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивача для обчислення розміру пенсії період роботи робітницею радгосп-заводу імені Т.Г. Шевченка з 29.02.1984 року по 20.07.1998 року згідно записів у трудовій книжці, з часу подачі заяви на призначення пенсії з 09.12.2025 року.
Судом встановлено протиправність незарахування ГУ ПФ України в Закарпатській області до страхового стажу позивача періоду роботи в радгосп-заводі ім. Т.Г. Шевченка з 29.02.194 року по 20.07.1998 року, відтак рішення відповідача від 15.12.2025 року № 072250012441 у частині незарахування вказаного періоду підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а спірний період зарахуванню до страхового стажу позивача. 
При цьому, суд зазначає, що зарахування періоду роботи до страхового стажу здійснюється шляхом включення відповідного періоду до страхового стажу особи та не пов`язується із з датою звернення до органу Пенсійного фонду України. 
В той же час, суд зазначає, що обраний судом спосіб захисту повною мірою забезпечує реальне відновлення порушеного права позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1331,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (майдан Київський майдан, 6, м. Луцьк, Волинська область, 43027, код ЄДРПОУ 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 15 грудня 2025 року № 072250012441 в частині незарахування до страхового стажу періоду роботи в радгосп-заводі імені Т.Г. Шевченка з 29.02.1984 року по 20.07.1998 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , для обчислення розміру пенсії, період роботи в радгосп-заводі імені Т.Г. Шевченка з 29.02.1984 року по 20.07.1998 року. 

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (майдан Київський майдан, 6, м. Луцьк, Волинська область, 43027, код ЄДРПОУ 13358826) судові витрати у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Н.Д. Маєцька