Справа № 466/1346/25
Провадження № 2/466/307/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова 
у складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря судового засідання Васинчик М.О.
з участю представника позивачки Васечка Ю.А.
представника відповідача Висоцької Х.О.
розглянувши у відкритому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,- 
встановив:
04 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Васечка Ю.А. звернулась до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивачки 23 326, 57 грн страхового відшкодування ; стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 118 255, 55 грн. матеріальної шкоди та стягнути з відповідачів судові витрати.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 вересня 2024 року , близько 14:19 год., у м. Львові по вул. Захисників України, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Seat Alte», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року по справі №461/7565/24 вирішено визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія марки «Seat Alte», номерний знак НОМЕР_1 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після звернення позивачки до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, останні прийняли рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 48 192,89 грн. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного авто-товарознавчого дослідження №22696 від 07 січня 2025 року , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, 06 вересня 2024 року, в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість становила 71 519, 46 грн. З врахуванням того, що МТСБУ лише частково здійснило виплату страхового відшкодування, просить з відповідача стягнути несплачені 23 326, 57 грн., страхового відшкодування, розрахованого у висновку №22696. Крім цього, зазначають, що згідно висновку №22696 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, 06 вересня 2024 року, в цінах на дату ДТП, становила 189 775, 01 грн. Враховуючи розмір страхового відшкодування, який належить стягнути з МТСБУ, просили також стягнути зі ОСОБА_2 118 255, 55 грн. (189 775, 01 грн. - 71 519, 46 грн.) матеріальної шкоди.
Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
21 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно вказано відзиву, відповідач заперечує щодо заявлених вимог. Зазначає, що представником МТСБУ було узгоджено з Позивачем дату і час огляду пошкодженого транспортного засобу на 07 жовтня 2024 року. Результати такого огляду були зафіксовані експертом та за їх результатами було складено Висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 181 від 03 листопада 2024 року. Натомість, в межах даної справи позивач, визначаючи розмір позовних вимог до МТСБУ, посилається на зміст Висновку експерта № 22696 від 07 січня 2025 року. Така експертиза була проведена за результатами проведення огляду пошкодженого транспортного засобу 24 грудня 2024 року. Однак, на переконання МТСБУ, такий висновок не може бути врахований судом з огляду на наступне: 1) на момент проведення огляду показники одометра (електронного лічильника пробігу з виведенням показів на екран-табло в комбінації приладів) становили 162 954 км. Тобто, такий переміщався на 3 011 км. після огляду його представником МТСБУ, до моменту огляду експертом. Тобто, нові пошкодження могли вже виникнути після огляду авто представником МТСБУ ; 2) такий огляд проводився через 2 місяці 17 днів після огляду представником МТСБУ. Відповідно з врахуванням такої різниці в пробігу автомобіля за цей час автомобіль міг зазнати додаткових пошкоджень, не пов`язаних з ДТП, яка мала місце 06.09.2024 року. Відповідно, вартість відновлювального ремонту зафіксованих експертом пошкоджень не буде відображати вартість відновлювального ремонту автомобіля, з метою усунення пошкоджень отриманих в ДТП, яка мала місце 06.09.2024 року ; 3) в такому висновку враховано вартість відновлювального ремонту пошкоджень, які не були зафіксовані представником МТСБУ на момент 07.10.2024 року.
У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що 20 грудня 2024 року на електронну адресу МТСБУ було скеровано повідомлення про огляд пошкоджень автомобіля марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , у якому представник позивачки просив забезпечити під час проведення огляду присутність уповноваженого представника МТСБУ. У своєму висновку №181 від 03 листопада 2024 року експерт Галамай Я.І. не обґрунтовує підставність проведення ремонтних робіт щодо бампера, в тім як, у висновку №22696 судовий експерт Холодцов Д.В. зазначає про недоцільність ремонту пластмасових складників автомобіля та робить висновок про необхідність заміни бампера на новий. Відтак, вважають, що доводи МТСБУ не підтверджені жодними належними та допустимим доказами, що свідчить про неможливість їх задоволення судом.
Ухвалою суду від 08 травня 2025 року, за клопотанням представника позивача, по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.
Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року, відновлено провадження по справі.
12 січня 2026 від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, що була прийнята судом.
Ухвалою від 12 січня 2026 року задоволено клопотання представника позивача та позов в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року закрито підготовче провадження, з`ясовано остаточний зміст позовних вимог та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання, що було призначене на 07 квітня 2026 року, на 16:00 год. судом викликано для допиту експерта ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до постанови Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2024 року по справі №461/7565/24 , 06 вересня 2024 року, близько 14:19 год. , у м. Львові по вул. Захисників України, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Seat Alte», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія марки «Seat Alte», номерний знак НОМЕР_1 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно із ст. 106 ЦПК України: Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.
Відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 181 від 03 листопада 2024 року проведеного ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Range Rover», номерний знак НОМЕР_3 , з урахування зносу, становить 48 192,89 грн. Зокрема було зафіксовано обсяг пошкоджень пов`язаних з ДТП, яка мала місце 06.09.2024 року, зокрема: - панель боковини задня ліва алюмінієва (3481) деформована в задній нижній частині на геометрично складній поверхні змінної кривизни площею 15 х 15 см – ремонт, трудоємкістю = 1,3 н/г + 1,2 н/г + 1,5 н/г = 4,0 н/г, облицювання бампера заднього (2583) пошкоджене в лівій частині – ремонт та фарбування. зафіксовано показники одометра (електронного лічильника пробігу з виведенням показів на екран-табло в комбінації приладів) 159 943 км. 
Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного авто-товарознавчого дослідження №22696 від 07 січня 2025 року проведеного ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 06 вересня 2024 року, в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість становила 71 519, 46 грн.
Згідно з висновком експерта №СЕ-19/114-25/13833-АБ від 06 жовтня 2025 року , за результатами проведення судової авто-товарознавчої (транспортно-товарознавчої) експертизи у даній справі, що був проведений експертом ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 06 вересня 2024 року, в цінах на дату ДТП, без врахування податку на додану вартість становила 72 527, 74 грн.
Суд бере до уваги наявні у висновках №22696 від 07 січня 2025 року та № 181 від 03 листопада 2024 року фотознімки пошкодженого транспортного засобу марки «Range Rover», номерний знак НОМЕР_2 в яких вбачається ідентичність пошкоджень, які були на зазначеному автомобілі на момент огляду.
Різниця між висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 181 від 03 листопада 2024 року та висновках №22696 від 07 січня 2025 року та №СЕ-19/114-25/13833-АБ від 06 жовтня 2025 року міститься виключно в об`ємі робіт, зокрема у своєму висновку №181 від 03 листопада 2024 року експерт Галамай Я.І. не обґрунтовує підставність проведення ремонтних робіт щодо бампера, в тім як, у висновку №22696 судовий експерт Холодцов Д.В. зазначає про недоцільність ремонту пластмасових складників автомобіля та робить висновок про необхідність заміни бампера на новий, що підтвердив під час допиту у судовому засідання експерт ОСОБА_4 .
Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача МТСБУ про те, що висновок експерта №СЕ-19/114-25/13833-АБ від 06 жовтня 2025 року є недопустимим доказом, оскільки на думку представника, експерт Яровий О.Д. застосовував самостійно вихідні дані. Однак, як і зазначає експерт він керувався усіма фотоілюстраціями, які містилися у матеріалах справи.
Як зазначає представник відповідача, фотоілюстрації, котрими керувався експерт Яровий О.Д., були виготовлені експертом ОСОБА_6 за 2 місяці після першого огляду експертом ОСОБА_5 , і містили нові пошкодження, однак суд вважає зазначені доводи безпідставними так як твердження відповідача про можливу наявність нових пошкоджень, не пов`язаних з ДТП, носять характер припущень, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Суд враховує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час огляду пошкодженого автомобіля котрий проводився експертом Холодцовим Д.В., не забезпечив участь свого представника.
Суд зазначає, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язок страховика (МТСБУ) щодо виплати страхового відшкодування виникає після узгодження ним розміру такого відшкодування з особою, яка має право на його отримання.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що МТСБУ при визначенні суми страхової виплати діяло у спосіб, передбачений зазначеною нормою. Зокрема, відповідачем не надано підтверджень узгодження розміру шкоди з ОСОБА_1 або її ознайомлення з Висновком експертного дослідження №181 від 03.11.2024 року. Вказане свідчить про недотримання відповідачем принципу прозорості при прийнятті вмотивованого рішення про здійснення виплати, передбаченого п. 36.1 ст. 36 вказаного Закону, що фактично позбавило позивачку можливості реалізувати своє право на перевірку правильності розрахунків та змусило її звернутися за незалежною експертною оцінкою для захисту своїх інтересів у судовому порядку
Враховуючи наведене , суд надає перевагу висновку судової експертизи №СЕ-19/114-25/13833-АБ, оскільки вона призначена судом, проведена з урахуванням усіх матеріалів справи, а висновки експерта ОСОБА_4 були детально роз`яснені та підтверджені ним під час допиту в судовому засіданні.
Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно положень ч.1 та ч. 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач.
Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Стаття 1 Закону України «Про страхування» передбачає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV в редакції яка діяла станом на день виникнення спірних правовідносин (надалі за текстом – Закон №1961-IV).
Стаття 3 Закону №1961-IV визначає, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-IV).
Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону №1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35 Закону №1961-IV, настання страхового випадку (вчинення ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Пунктом 36.2 ст. 36.2 Закону №1961-IV встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону №1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Підпунктом а) пп. 41.1. ст. 41 Закону №1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З врахуванням того, що МТСБУ лише частково здійснило виплату страхового відшкодування, з МТСБУ слід стягнути несплачені 24 334, 85 грн., згідно поданої заяви про збільшення позовних вимог.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 415, 82 грн. за подання позовної заяви про відшкодування шкоди.
Станом на дату подання позову мінімальний судовий збір становив 1 211, 20 грн. Відтак, з МТСБУ слід стягнути 1 211, 20 грн судового збору.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. 
Позивач просить стягнути витрати на складання висновку експерта №22696 від 07 січня 2025 року у сумі 6 500 грн.
Окрім цього, позивач понесла витрати, а саме 8 557, 44 грн. на складання висновку експерта №СЕ-19/114-25/13833-АБ від 06 жовтня 2025 року.
Як передбачено п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Враховуючи викладене, з відповідача, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211. 20 грн, 6 500 грн. за складання висновку експерта №22696 від 07 січня 2025 року та 8 557, 44 грн за складання висновку експерта №СЕ-19/114-25/13833-АБ від 06 жовтня 2025 року відповідно до рахунку-фактури №25-243 від 24.06.2025.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 8 000 грн.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, є співмірним, враховуючи категорію справи та час, який захисник міг би потратити на підготовку матеріалів. В цій частині заявлених вимог слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, що буде співрозмірним, на думку суду, з ринковими цінами адвокатських послуг.
Керуючись ст. ст.4,10-13,76-81,263-265,268,273 ЦПК України, суд-
у х в а л и в:

позовні вимоги до Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити . 
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 24 334, 85 грн. страхового відшкодування.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на складання висновку експерта №22696 від 07 січня 2025 року у сумі 6 500 грн.;
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на складання висновку експерта №СЕ-19/114-25/13833-АБ від 06 жовтня 2025 року у сумі 8 557, 44 грн;
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення до Львівського апеляційного суду.
Рішення ухвалено та оголошено 20.04.2026.

Сторони у справі :
Позивачка : ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 ; проживає : АДРЕСА_1 ;
Відповідач : Моторне (транспортне) страхове бюро України ; Код ЄДРПОУ 21647131 ; м. Київ, Русанівський Бульвар, 8.
  Суддя	  	 І.  Є.  Зима