ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
27 лютого 2026 року
м. Харків
справа № 643/10760/24
провадження № 22-ц/818/759/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, за апеляційною скаргою Харченка Валерія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2025 року, постановлене суддею Сугачової О.О.,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2024 року ТОВ «Харківгаз Збут» в особі представника - Хом`яка Р.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 27 630,28 грн, а також судових витрат у розмірі 3 028,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території м. Харкова та Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданою Національною Комісією, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг України згідно із Постановою НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015. ТОВ «Харківгаз Збут» був постачальником природного газу за адресою: 61110, м. Харків, пров. Істомінський, б. 8, а фактичне споживання здійснювалося ОСОБА_1 . За адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я відповідачки відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та присвоєно ЕІС-код №56ХМ34А49836342V. Відповідачка ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «Харківгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Харківгаз Збут», а фактично користувалася послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Відповідачка своїми нерегулярними оплатами підтверджувала факт споживання послуги з газопостачання та приєднання до умов Типового договору. Однак, внаслідок систематичного нехтування відповідачкою своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання, утворилася заборгованість за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 у розмірі 27 630,28 грн. Добровільно борг, що утворився за відповідачкою, не був погашений, тому представник позивача звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 27 630,28 грн та суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2025 року задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 27 630 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять) гривень 28 копійок.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, вирішити питання щодо судових витрат.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано відповідачу позовну заяву із додатками, що є порушенням ст. 177 ЦПК України. Вказує, що суд першої інстанції не повинен був приймати заяву про усунення недоліків, оскільки позивач зазначив недостовірні дані відповідача, та залишити позовну заяву без розгляду. Зазначає, що відповідач є внутрішньопереміщеною особою, та направила позивачу вказану довідку, отже позивач не повинен був нараховувати заборгованість після 24.02.2022 року, а позивач фактично зазначає період стягнення заборгованості по 28.02.2022 року. Вказує, що підставами для задоволення позовних вимог позивач зазначає норми Правил постачання природного газу, які на час виникнення заборгованості або змінені або є недійсними. Зазначає, що суть розбіжностей полягає в тому, що позивач стверджує, що існує заборгованість, яка нібито утворилась до 24.02.2022 року, а відповідач вважає, що заборгованість (якщо навіть вона і була) то утворилася після 24.02.2022 року. Вказує, що у таблиці заборгованості, яку надав позивач зовсім не відображається утворення «Заборгованості» та взагалі цифри у стовпчику «борг» не відповідають «заборгованості» у зазначений період. Вважає, що у «фінансовому стані» (а.с.6) та платіжних документах позивача наявний ряд невідповідностей. Вказує, що позивач посилається на старе видання газети від 31.12.2015 року, між тим це свідчить про те, що позивач у порушення законодавства і Типового договору не розміщував нові редакції договору (зі змінами) у свіжих друкованих виданням, отже це є підставою для відмови у задоволенні позову. Вважає, що ліцензії, видані ТОВ «Харківгаз Збут» на підставі постанов НКРЕКП є недійсними. Зазначає, що пенсіонер взагалі не повинен сплачувати (може не сплачувати) за житлово-комунальні послуги, якщо у нього немає доходу, а якщо і є, то тільки 15% від цього доходу. Зазначає, що витрати на правову допомогу в суді першої інстанції склали 18 000 грн., докази понесених судовий витрат також надано до суду першої інстанції, в суді апеляційної інстанції також становлять 18 000 грн., докази понесених витрат будуть надані додатково.
Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ТОВ «ХАРКІВГA3 ЗБУТ» є суб`єктом господарювання, якому відповідно до Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 21.05.2015 №1588 та від 11.05.2017 №633 з 01.07.2015 видано ліцензію на здійснення господарської діяльності із надання населенню, бюджетним установам і організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу та проводить зі ними розрахунки за спожитий природний газ. Розподіл природного газу усім побутовим споживачам Харківської області здійснюється Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз» на умовах укладеного Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27829, згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1379/27824 (надалі - Кодекс газорозподільних систем). Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , рахунок № НОМЕР_1 , проводяться в спосіб, встановлений п.п.1 п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме: на підставі даних про об`єм/обсяг газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз». Таким чином, для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТОВ «ХАРКІВГA3 ЗБУТ» щомісяця отримує від Оператора ГТС інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача. Ідентифікація споживачів здійснюється за допомогою ЕІС-кодів. Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 09.06. 2021 у справі № 303/7554/16-ц, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Доказів, що ОСОБА_1 виконала обов`язки споживача та на виконання вимог пункту 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, пункту 5.5. Типового договору розподілу природного газу щомісяця станом на 01 число місяця знімала фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавала їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений п. 5.5. Типового договору розподілу природного газу - 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу, ОСОБА_1 та її представник не надали. Також звертає увагу суду, що відповідачка є внутрішньо-переміщеною особою з 10.06.2022 року, а заборгованість за надані послуги з газопостачання виникла у період листопада 2021 року по лютий 2022 року. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 28 000,00 грн. Представником відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 виставлені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу у розмірі 36 000,00 грн. (18 000,00 грн. – за розгляд справи в суді першої інстанції, 18 000,00 грн. – за розгляд справи в апеляційному суді) є не співмірним і таким, що не відповідає складності справи. З огляду на вищевикладене, вважає, що ОСОБА_1 , невиконуючі свої обов`язки, як власника щодо сплати житлово – комунальних послуг, а саме: послуг з газопостачання, відверто ухиляючись від їх виконання, своїми діями створила обставини, що призвели до виникнення спору. Отже, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 36 000,00 грн не підлягають задоволенню.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним у задоволенні апеляційної скарги відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, отже наявні підстави для задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території м. Харкова та Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України. На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. 
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», за адресою: 61110, м. Харків, пров. Істомінський, б. 8, особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєний ЕІС-код №56ХМ34А49836342V. 
Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 26.09.2024, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.12). 
У якості доказу позивач надає фінансовий стан за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ЕІС-код № 56ХМ34А49836342V, ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Отже, ТОВ «Харківгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . 
Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо надання послуг з постачання природного газу.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг з газопостачання регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Цивільним кодексом України.
У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до п. 2 розділу III Правил, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України №2496 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України від 01.12.2015 №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», яка набрала чинності з 01.12.2015.
Відповідно до п. 4 розділу III Правил, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України №2496 від 30.09.2015 року, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.
Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року та розмішений на офіційному сайті товариства.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання та розподілу природного газу не виконувала, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила, внаслідок чого має заборгованість за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 в сумі 27 630,28 грн. (а.с. 6, 61-63).
При цьому, як вбачається із розрахунку заборгованості (фінансового стану), відповідачкою ОСОБА_1 частково сплачувалась заборгованість, а саме: за грудень 2021 року у сумі 8 000,00 грн та за січень 2022 року в сумі 9 700,00 грн (вказані суми враховані позивачем).
Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5Закону України«Про житлово-комунальніпослуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.
Законом України«Про житлово-комунальніпослуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Відповідно достаті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно з частиною першоюстатті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина другастатті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частиною першоюстатті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 5 частини третьоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей633,634,641та642 Цивільного кодексу Українишляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.
Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.
Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.
На підставі вимог ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27829, забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в газорозподільній системі та фіксування показань лічильника природного газу, здійснюється АТ «Харківміськгаз», а постачання природного газу - ТОВ «Харківгаз збут».
Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» є суб`єктом господарювання, якому відповідно до Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 21.05.2015 №1588 та від 11.05.2017 №633 з 01.07.2015 видано ліцензію на здійснення господарської діяльності із надання населенню, бюджетним установам і організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу та проводить зі ними розрахунки за спожитий природний газ.
Розподіл природного газу усім побутовим споживачам Харківської області здійснюється Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз» на умовах укладеного Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27829, згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 №1379/27824 (надалі - Кодекс газорозподільних систем).
Таким чином, для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТОВ «Харківгаз Збут» щомісяця отримує від Оператора ГТС інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача. Ідентифікація споживачів здійснюється за допомогою ЕІС-кодів.
Після отримання інформації від Оператора ГТС про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ «Харківгаз Збут» проводить лише нарахування за поставлений газ, помноживши обсяг на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць.
Вартість поставленого природного газу для побутових споживачів у період з 2017 - 2021 роки визначалась відповідно до таких постанов: з 01 квітня 2017 року по 30 жовтня 2018 року відповідно до п. 14 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів від 22.03.2017, з урахуванням торговельної надбавки (націнки) постачальника, діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,958 гривень за 1 м. куб.
Вартість поставленого природного газу для побутових споживачів у період з 01.11.2018 до 30.04.2019 відповідно п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 з врахуванням торговельної надбавки (націнки) постачальника, становить 8,549 гривень за 1 м. куб., з 01.05.2019 по 31.05.2019 - 8,4269 грн., з 01.06.2019 по 30.06.2019 - 7,89052 грн., з 01.07.2019 по 31.07.2019 - 7,09321 грн., з 01.08.2019 по 31.08.2019 - 6,783087 грн., з 01.09.2019 по 30.09.2019 - 6,5864 грн., з 01.10.2019 по 31.10.2019 - 6,3147 грн., з 01.11.2019 по 30.11.2019 року -7,085 грн., з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 6,31956 грн., з 01.01.2020 по 31.01.2020 - 5,868492 грн., з 01.02.2020 по 29.02.2020 - 5,005032 грн., з 01.03.2020 по 31.03.2020 - 4,326072 грн., з 01.04.2020 по 30.04.2020 - 3,7123020 грн., з 01.05.2020 по 31.05.2020 - 2,9481280 грн, з 01.06.2020 по 30.06.2020 - 2,783996 грн., з 01.07.2020 по 31.07.2020 - 2,974954 грн. З 01.08.2020 по 31.08.2020 - 4,499988 грн., з 01.09.2020 по 31.09.2020 - 5,49998 грн., з 01.10.2020 по 31.10.2020 - 6,77656 грн., з 01.11.2020 - 30.11.2020 - 8,87207 грн., з 01.11.2020 - 31.12.2020 - 8,87207 грн., з 01.01.2021 по 30.04.2021 - 6,99 грн., з 01.05.2021 по 30.04.2022 - 7,99 грн. 
З жовтня 2020 року інформація про об`єми спожитого природного газу по побутових споживачах відображається на інформаційній платформі добового балансування Оператора газотранспортної системи України про споживання природного газу згідно остаточних алокацій постачальника ТОВ «ХАРКІВГA3 ЗБУТ».
Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , проводяться в спосіб, встановлений п.п.1 п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме: на підставі даних про об`єм/обсяг газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз».
Наданими позивачем доказами доведено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєно ЕІС-код 56ХМ34А49836342V за адресою: 61110, м. Харків, пров. Істомінський, б. 8, зареєстровано за ОСОБА_1 , яка фактично користується послугами з газопостачання.
Всупереч вимог пункту 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, пункту 5.5. Типового договору розподілу природного газу відповідач як побутовий споживач не надавала Оператору ГРМ фактичні показання лічильника газу в один з таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.
Відповідно до правової позиції виклданеій у постанові Верховного Суду від 09.06. 2021 у справі № 303/7554/16-ц, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другоюстатті 625 ЦК України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено фінансовим станом (а.с. 6, 61--63), який надано позивачем вбачається, що до листопада 2021 року у відповідачки існувала переплата в сумі 7 912,61 грн. 
Обсяг спожитого природного газу за листопад 2021 року зазначено в розмірі 3 023,26 куб.м. на суму 24 155,85 грн, сплачено 0,00 грн. Сума боргу за листопад 2021 року, з урахуванням переплати в сумі 7 912,61 грн складає 16 243,24 грн.
У грудні 2021 року обсяг спожитого газу зазначено у розмірі 1 371,60 куб.м., нараховано 10 959,08 грн, сплачено – 8 000,00 грн. Залишок боргу – 19 202,33 грн.
За січень 2022 року обсяг спожитого газу зазначено у розмірі 1 257,50 куб.м., нараховано 10 047,43 грн, сплачено – 9 700,00 грн. Залишок боргу – 19 549,75 грн.
За лютий 2022 року обсяг спожитого газу зазначено у розмірі 1 011,33 куб.м., нараховано 8 080,53 грн, сплачено – 0,00 грн. Залишок боргу – 27 630,28 грн.
Відтак, сума заборгованості з урахуванням сплачених відповідачкою коштів у грудні 2021 року та у січні 2022 року складає 27 630,28 грн. (а.с. 6, 61-63).
Враховуючи викладене, судова колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості ґрунтуються на вимогах Закону та умовах договору, що підтверджуються належними та достатніми доказами.
Стосовно доводів відповідача про те, що в порушення вимог закону позивачем їй не надано позовну заяву із додатками, колегія суддів зазначає.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Харківгаз Збут» звернулося із позовною заявою безпосердньо до Московського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2024 року відкрито провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦПК України одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.
Отже, оскільки позов подано не в електронній формі через електронний кабінет, суд першої інстанції на виконання вимог ч. 2 ст. 190 ЦПК України направив відповідачу копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї.
Згідно розписки, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 отримав від суду кореспонденцію (а.с. 17).
За таких обставин зазначені доводи апелянта не заслуговують на увагу.
Доводи апелянта стосовно того, що заборгованість за послугу за газопостачання нараховувалась після 24.02.2022 року спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем пред`явлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, що підтверджується фінансовим станом (а.с. 6).
Стосовно судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, які представник відповідачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просив стягнути із позивача на користь відповідачки в розмірі 18 000,00 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про залишення таких витрат за відповідачкою, оскільки позовні вимоги було задоволено.
Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, судова колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору, що підтверджуються належними та достатніми доказами.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харченка Валерія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 11 червня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді          О.В Маміна

О.Ю. Тичкова