ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року	Львів	Справа № 140/10873/25 пров. № А/857/54415/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) у справі № 140/10873/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №37529/03-16 від 12.09.2025 року щодо відмови в переведенні з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-XII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області з 05 вересня 2025 року перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №37529/03-16 від 12.09.2025 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-XII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 05 вересня 2025 року перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду в частині задоволення позову, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що органи Пенсійного фонду не мають відповідних повноважень щодо розрахунку вислуги років та не володіють інформацією щодо грошового забезпечення. Зазначає, що органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення, перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу. Вказує, що позивач не звертався із заявою встановленого зразка про призначення пенсії (через уповноважений структурний підрозділ). Наголошує, що Головне управління жодних рішень щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до Закону №2262 не приймало, оскільки документи від уповноваженого структурного підрозділу, де позивач проходив службу, до Головного управління не надходили.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про прокуратуру”. 
05.09.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про прокуратуру” на пенсію по інвалідності згідно Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХII, додавши до неї копії наказів про звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу частини, а також довідку Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою, на якій проходив військову службу позивач.
12 вересня 2025 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №37529/03-16 позивачу відмовлено у переведенні з одного виду пенсії на інший. За результатами розгляду доданих до заяви документів встановлено, що при переході з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про прокуратуру” на пенсію по інвалідності на підставі Закону України №1058 зменшується розмір пенсії з 29 790, 07 грн до 9 478,00 грн, а тому прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії згідно заяви від 05.09.2025 №13026.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та Інших джерел, визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-1V).
Частиною 1, 2 ст.10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ. Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі -Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до ст.7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Статтями 18, 19 Закону №2262-XII визначено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.
Пунктом “а” ст.20 Закону №2262-ХІІ визначено поняття особи з інвалідністю внаслідок війни, а саме при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Згідно п.“а” ст.21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни І групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);
Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку №3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
При переведенні з одного виду пенсії на інший особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).
Статтею 43 Закону №2262-ХП передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Отже, чинним законодавством, передбачено, що за власним бажанням особа може змінити вид пенсії.
У даному випадку вирішенню підлягає питання протиправності відмови позивачу у здійсненні переведення на пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ та проведенні перерахунку такої пенсії на підставі довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022.
Як вбачається з оскаржуваного рішення пенсійного органу, підставою відмови відповідач зазначив, що за результатами розгляду доданих до заяви документів встановлено, що при переході з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про прокуратуру” на пенсію по інвалідності на підставі Закону №1058-IV зменшується розмір пенсії з 29790,07 грн. до 9478,00 грн.
Водночас, в апеляційній скарзі, як підставу відмови, скаржник вказує на недотримання позивачем Порядку звернення за призначенням пенсії.
З оскаржуваного рішення вбачається, що право позивача на отримання пенсії по інвалідності згідно Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХII відповідачем не заперечується.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Колегія суддів зазначає, що позивач реалізував своє право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ шляхом звернення 05.09.2025 з заявою про переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про прокуратуру” на пенсію по інвалідності згідно Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХII, додавши до неї копії наказів про звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу частини, а також довідку Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону №269 від 22.11.2022 про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою, на якій проходив військову службу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ГУ ПФУ у Донецькій області протиправно відмовлено в переведенні на пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-XII, а відтак рішення №37529/03-16 від 12.09.2025 підлягає скасуванню.
Решта доводів апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року у справі № 140/10873/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш