Номер провадження: 22-ц/813/3316/26 
Справа № 947/41377/24
Головуючий у першій інстанції Цирфа К. А.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
16.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Кострицького В.В.
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Цирфи К.А., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в особі уповноваженого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 27.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3851703 в електронній формі, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 7 000,00 грн шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту – 360 днів, розмір денної процентної ставки – 2 %. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 3851703 від 27.07.2023. Також, 21.07.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6885033 в електронній формі, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 10 000,00 грн шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту – 360 днів, розмір денної процентної ставки – 1,99 %. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №6885033 від 21.07.2023. Наразі заборгованість відповідача перед позивачем за цими кредитними договорами становить: за кредитним договором №3851703 від 27.07.2023 у розмірі 49 058,24 грн, з яких: 6 999,98 грн за тілом кредиту, 42 058,26 грн за процентами; за кредитним договором №6885033 від 21.07.2023 у розмірі 35 181,33 грн, з яких: 9 243,95 грн за тілом кредиту, 25 937,38 грн за процентами. З урахуванням наведеного, позивач просив суд позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 20 травня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовив.
Суд першої інстанції виходив із того, що факт надання/отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім означеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, актом приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором. Представником позивача до матеріалів справи долучено витяги з реєстру боржників відносно відповідача до кожного з договорів факторингу, який передбачає підписи обох сторін договору факторингу та скріплення їх печатками підприємств. Натомість, до матеріалів справи долучені чисті бланки витягів з реєстрів боржників, завірені представником позивача. Доказів того, що вказані витяги підписані в письмовій або електронній формі, до суду не надано, відтак указані докази є недопустимими, тобто позивачем не доведено факт передачі клієнтом позивачеві права вимоги до відповідача у цій справі ОСОБА_1 , реєстру боржників також до суду не надано. Умовами договорів факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 та №27.05/24-Ф від 27.05.2024 прямо ставиться в залежність перехід права вимоги за кредитними договорами з настанням указаних обставин (укладенням реєстрів боржників) та визначення відповідача, як таку, відносно якої право вимоги було фактично передано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 року по справі №947/41377/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитні договори укладені між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», а також ТОВ «Авентус Україна» повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо правомірності укладання договорів між Відповідачем та первісними кредиторами. 27.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №3851703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 21.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №6885033 про надання споживчого кредиту. Не має жодних сумнівів в тому, що 27.07.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №3851703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також 21.07.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №6885033 про надання споживчого кредиту та досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог, зазначених в договорі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
Переказ коштів, виданих в рамках кредитних договорів здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заявах на отримання кредитів та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору №РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему на підставі укладеного договору №160222-1 про організацію переказу коштів від 16.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Пейтек Україна».
За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №3851703 від 27.07.2023 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» у період з 27.07.2023 року по 24.05.2024 року включно, первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 33 938,26 грн. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором №6885033 від 21.07.2023 року, укладеним між відповідачем та ТОВ ТОВ «Авентус Україна» у період з 21.07.2023 року по 26.05.2024 року включно, первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 21 814,68 грн. 
В даній справі відповідачем та первісними кредиторами погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитних договорів, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитних договорів. На виконання вимог чинного законодавства ані первісним кредитором, ані позивачем не здійснювалось нарахування неустойки та пені за невиконання умов кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання перед кредиторами щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договорів.
Щодо реєстру боржників, то позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлені витяги з реєстрів боржників, оскільки реєстри боржників містять персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Скаржник наголошує, що він набув права вимоги і щодо майбутніх вимог, в тому числі за договором №3851703 про надання споживчого кредиту від 27.07.2023 року, строк дії якого визначено п. 1.3. договору, а саме до 21.07.2024 року включно, зокрема щодо відсотків, а також за договором №6885033 про надання споживчого кредиту від 21.07.2023 року, строк дії якого визначено п. 1.4. договору, а саме до 21.07.2024 року включно, зокрема щодо відсотків, а тому рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволені вимог про стягнення вказаних процентів є помилковим. Окрім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані із сплатою судового збору та правничою допомогою адвоката, пропорційно до розміру задоволених вимог. З урахуванням наведеного, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.06.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судову повістку-повідомлення отримало 26.03.2026 року в електронному кабінеті Електронного Суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що факт надання/отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім означеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, актом приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором. Представником позивача до матеріалів справи долучено витяги з реєстру боржників відносно відповідача до кожного з договорів факторингу, який передбачає підписи обох сторін договору факторингу та скріплення їх печатками підприємств. Натомість, до матеріалів справи долучені чисті бланки витягів з реєстрів боржників, завірені представником позивача. Доказів того, що вказані витяги підписані в письмовій або електронній формі, до суду не надано, відтак указані докази є недопустимими, тобто позивачем не доведено факт передачі клієнтом позивачеві права вимоги до відповідача у цій справі ОСОБА_1 , реєстру боржників також до суду не надано. Умовами договорів факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 та №27.05/24-Ф від 27.05.2024 прямо ставиться в залежність перехід права вимоги за кредитними договорами з настанням указаних обставин (укладенням реєстрів боржників) та визначення відповідача, як таку, відносно якої право вимоги було фактично передано.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). 
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. 
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк абоінша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостоюцієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №6885033 про надання споживчого кредиту.
З боку ОСОБА_1 договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «A2813».
Колегія суддів вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору. 
Згідно пункту 1.2 договору про надання споживчого кредиту на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. 
За умовами договору про надання споживчого кредиту: сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 грн (п. 1.3 кредитного договору); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.4кредитного договору).
Відповідно до пункту 2.1 договору про надання споживчого кредиту №6885033 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про надання споживчого кредиту виконало та надало їй кредит в сумі 10 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» за вих. №20240612-1а від 12.06.2024 про перерахування коштів, у якій вказано, що 21.07.2023 15:27:06 на суму 10 000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» – a3770606-748c-4110-b7be-d4666fe014c4, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» – 37644220, Session ID – 020657651505, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 452107, банкеквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Номер рахунку, на який перераховані кошти, відповідає номеру рахунку, зазначеному у п.2.1 договору про надання споживчого кредиту №6885033. 
Отже, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, вказану відповідачем особисто в договорі про надання споживчого кредиту, що відповідає вимогам чинного законодавства. 
Під час відкриття провадження у справі судом першої інстанції витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» (код 14360570) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 21.07.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є AT КБ «Приватбанк» у сумі 10 000,00 грн за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» (код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдераТОВ «Пейтек Україна».
Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 12.02.2025 за вих №20.1.0.0.0/7-250204/54360-БТ, адресованого Київському районному суду м. Одеси, на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), на яку 21.07.2023 року здійснено переказ коштів на суму 10 000,00 грн, інформація про платника відсутня.
Відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів на спростування перерахування 21.07.2023 року ТОВ «Пейтек Україна» на банківську карту відповідача № НОМЕР_4 коштів у розмірі 10 000,00 грн. Позивачем надано докази виконання ТОВ «Авентус Україна» своїх зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту на підтвердження перерахування коштів на користь відповідача, вказане підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи. 
Укладаючи договір про надання споживчого кредиту сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1) п.1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, п.1.5.2 Знижена процентна ставка 1,692 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 20.08.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за договором №6885033 від 21.07.2023 вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» здійснювало нарахування процентів наступним чином: 1) у період з 21.07.2023 по 19.08.2023 – за зниженою процентною ставкою 1,692% (у зв`язку зі сплатою споживачем до 20.08.2023 платежу у розмірі 5 074,50 грн), 2) 20.08.2023 – нарахування процентів не здійснювалось, 3) у період з 21.08.2023 по 15.12.2023 – за стандартною процентною ставкою 1,99%, 4) у період з 16.12.2023 по 26.05.2024 – нарахування процентів не здійснювалось.
За даними розрахунку заборгованості за договором №6885033 від 21.07.2023 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» у період з 21.07.2023 року по 26.05.2024 року включно вказаним кредитором нараховано заборгованість у розмірі 26 167,78 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 9 243,95 грн, суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 16 923,83 грн. 
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 
Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. 
Із матеріалів справи вбачається, що 27.05.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Згідно п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в моментпідписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27.05.2024 до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 26 167,78 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом – 9 243,95 грн, сума заборгованості за відсотками – 16 923,83 грн.
Отже, сторонами договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року визначено, що фактор ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває права вимоги в момент підписання сторонами договору акту прийому-передачі реєстру боржників. 
Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 підписано його сторонами 27.05.2024 року. 
Отже, з моменту підписання обома сторонами договору факторингу №27.05/24-Ф акту прийому-передачі реєстру боржників, до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №6885033 від 21.07.2023 року.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на її електронну пошту, вказану при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частина перша статті 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). 
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція дійсності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19).
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло всіх прав за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за договором про надання споживчого кредиту №6885033 від 21.07.2023 року. 
Рішенням №251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал». Вказані зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується випискою з вказаного реєстру від 10.12.2024 року.
Окрім того, як зазначає позивач, станом на дату укладання договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, строк дії договору №6885033 від 21.07.2023 року не сплив, а тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 27.05.2024 року по 14.07.2024 року (49 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою та визначено, що заборгованість за процентами становить 9 013,55 грн (9 243,95 грн х 1,99% = 183,95 грн х 49 календарних днів = 9 013,55 грн).
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року), колегія суддів здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості та зазначає, що вищенаведені розрахунки проведені без дотримання вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Так, 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року. 
Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». 
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
При цьому, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону №3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). 
Враховуючи наведене, на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки, тобто ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 27.05.2024 року по 14.07.2024 року (49 календарних днів) повинно було здійснити нарахування не за стандартною процентною ставкою згідно договору №6885033 від 21.07.2023 року, а за ставкою 1,5 %.
Загальний розмір процентів за користування вищенаведеним кредитом розраховується наступним чином: 9 243,95 грн (тіло кредиту) х 1,5 % = 138,70 грн х 49 календарних днів = 6 796,30 грн, а тому з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період з дати укладення договору факторингу – 27.05.2024 року по 14.07.2024 року у розмірі 6 796,30 грн.
Тобто, з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №6885033 від 21.07.2023 року у загальному розмірі 32 964,08 грн, яка складається з: 9 243,95 грн – заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 16 923,83 грн – заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором, 6 796,30 грн – заборгованість за нарахованими процентами позивачем.
Окрім того, 27.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3851703 у формі електронного документу, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 000,00 грн на строк 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів та стандартною процентною ставкою – 2 % в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору.
З боку позичальника договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К163.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ITC товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. 
Колегія суддів вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору. 
Відповідно до п. 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_5 .
Реквізити належного клієнту платіжного засобу/поточного рахунку для перерахування коштів клієнту за договором зазначені в розділі 10 - реквізити та підписи сторін.
Згідно п. 2.4. договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 договору.
Листом від 31.05.2024 року за вих. №310-3105 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Лінеура Україна» про те, що на виконання договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 27.07.2023 09:18:09 на суму 7 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 266737742, призначення платежу: Зарахування 7 000,00 грн на карту НОМЕР_1 .
З розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3851703 від 27.07.2023 вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» здійснювало нарахування процентів наступним чином: у період з 27.07.2023 по 24.05.2024 – за стандартною процентною ставкою – 2 % в день, а загальний розмір заборгованості вказаним кредитором нараховано в розмірі 40 938,24 грн, з яких: 6 999,98 грн – заборгованість за тілом кредиту, 33 938,26 -заборгованість за процентами.
Із матеріалів справи вбачається, що 24.05.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 
Згідно п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта (ТОВ «Лінеура Україна») до фактора (позивача) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3 цього договору на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. 
Отже, сторонами договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року визначено, що фактор ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває права вимоги в момент підписання сторонами договору акту прийому-передачі реєстру боржників та надходження ціни продажу у повному обсязі.
Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 підписано його сторонами 24.05.2024 року. 
Ціна продажу за договором факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 становить 1 709 315,92 грн (п. 3.3 договору).
Матеріали справи містять платіжні інструкції №410 від 30.05.2024, №411 від 30.05.2024, №412 від 30.05.2024, №417 від 31.05.2024, №418 від 31.05.2024, №419 від 31.05.2024, які свідчать про перерахування 30.05.2024 та 31.05.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» коштів у розмірі 350 000,00 грн, 350 000,00 грн, 243 000,00 грн, 300 000,00 грн, 300 000,00 грн, 166 315,92 грн, а всього – 1 709 315,92 грн, призначення платежу – сплата за договором факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.05.2024 до договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 40 938,24 грн, з яких: 6 999,98 грн – заборгованість за тілом кредиту, 33 938,26 грн – заборгованість за процентами.
Отже, з моменту підписання обома сторонами договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників, а також надходження ціни продажу у повному обсязі, тобто у розмірі 1 709 315,92 грн, яке відбулося 31.05.2024, до ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №3851703 від 27.07.2023.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на її телефонний номер, вказану при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло всіх прав за зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникли за договором про надання споживчого кредиту №3851703 від 27.07.2023. 
Окрім того,як зазначає позивач, станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії договору №3851703 від 27.07.2023 року не закінчився, а тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 року по 20.07.2024 року (58 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 8 120,00 грн (6 999,98 грн х 2.00 % = 140,00 грн х 58 календарних дні = 8 120,00 грн).
Зважаючи на обов`язок суду належним чином дослідити поданий позивачем розрахунок заборгованості, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок (постанова Верховного Суду в справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року), колегія суддів здійснює перевірку нарахованої до стягнення заборгованості та зазначає, що вищенаведені розрахунки проведені без дотримання вимог Закону України «Про споживче кредитування».
Колегія суддів зазначає, що відлік розрахунку заборгованості за процентами повинен розпочинатись не з дати укладення договору факторингу, а з дати фактичного переходу від клієнта (ТОВ «Лінеура Україна») до фактора (позивача) права вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 . Оскільки надходження ціни продажу у повному обсязі відбулося 31.05.2024, початком розрахунку заборгованості є 31.05.2024, а його закінченням – 20.07.2024, тобто 51 день, при цьому нарахування процентів повинно бути здійснено не застандартною процентною ставкою – 2 % в день, а за ставкою 1,5 %, що відповідатиме нормам закону України «Про споживче кредитування». 
Загальний розмір процентів за користування вищенаведеним кредитом розраховується наступним чином: 6 999,98 грн (тіло кредиту) х 1,5 % = 105 грн х 51 календарний день = 5 355,00 грн, а тому з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період з моменту переходу до фактора права вимоги – 31.05.2024 року по дату закінчення строку кредитного договору – 20.07.2024 року у розмірі 5 355,00 грн.
Тобто, з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3851703 від 27.07.2023 року у загальному розмірі 46 293,24 грн, з яких: 6 999,98 грн – заборгованість за тілом кредиту, 33 938,26 – заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором, 5 355,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами позивачем.
Згідно ч.ч. 1, 2 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог через ненадання позивачем підписаного витягу з реєстру боржників відносно відповідача до договору факторингу є помилковим. Так, відповідач ОСОБА_1 не ставила під сумнів відповідність поданих позивачем до суду копій доказів, а саме: договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ ТОВ «Лінеура Україна», акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року, договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 їх оригіналам, як і не ставилось питання щодо витребування цих доказів. Суд першої інстанції за наявності у нього сумнівів щодо відповідності копій письмових доказів у порушення приписів ч. 6 ст. 95 ЦПК України не витребував у позивача оригінали таких письмових доказів, для чого в нього не було жодних перешкод, а з огляду на те, що вищевказані письмові докази є належним чином засвідченими, колегія суддів приходить до висновку про їх допустимість.

Щодо суті апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме:
1) за договором про надання споживчого кредиту №6885033 від 21.07.2023 року у загальному розмірі 32 964,08 грн, яка складається з: 9 243,95 грн – заборгованість за тілом кредиту, 16 923,83 грн – заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором, 6 796,30 грн – заборгованість за нарахованими процентами позивачем;
2) за договором про надання споживчого кредиту №3851703 від 27.07.2023 року у загальному розмірі 46 293,24 грн, з яких: 6 999,98 грн – заборгованість за тілом кредиту, 33 938,26 – заборгованість за нарахованими процентами первісним кредитором, 5 355,00 грн – заборгованість за нарахованими процентами позивачем.

Щодо судових витрат
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «ПУМБ» №4270 від 19.12.2024 року.
При поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією КБ «Акордбанк» №7070 від 10.06.2025 року.
Отже, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачено судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 056,00 грн (2 422,40 грн + 3 633,60 грн).
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягають задоволенню частково на 94,09 % (79 257,32 грн х 100/84 239,57 грн), тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5 698,09 грн (6 056,00 грн х 94,09/100).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно положень пунктів 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу до суду першої та апеляційної інстанції позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є.О., заявку №5888 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, в якій детально наведено види робіт (наданих послуг), кількість годин, що витрачені на їх надання, а також їх вартість, рахунок на оплату №5888-20/12-2024 від 20.12.2024 на суму 15 000,00 грн (представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції), копію акту №5888 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, складений 20.12.2024, рахунок на оплату №109-10/12-2024 від 27.05.2025 на суму 4 000,00 грн (представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції), платіжну інструкцію КБ «Акорд» від 30.05.2025 №7037 про сплату ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» Городніщевій Є.О. грошових коштів у розмірі 4 000,00 грн, копію акту №109 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, складений 09.06.2025. 
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). 
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №357/380/20, провадження №14-20цс22). 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). 
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року заява №19336/04, § 268)).
Відтак, ураховуючи критерії реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, з огляду на предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, конкретні обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі в суді першої інстанції є завищеним та необґрунтованим, що підлягає обов`язковому врахуванню при визначенні судом суми витрат, що має бути розподілена між сторонами справи. 
Стосовно послуги складання та оформлення документів - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів, колегія суддів зазначає, що вказані витрати не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки написання позовної заяви, яка подана до суду за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд».
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, предмет позову, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, необхідний на виконання робіт, враховуючи критерії реальності (відсутність доказів письмової юридичної консультації, письмового консультативного висновку, відсутність доказів представництва в суді першої інстанції, складання відповіді на відзив, письмових пояснень, клопотань про витребування доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції; збір та аналіз доказів повинен здійснюватися позивачем під час звернення до суду першої інстанції), необхідності, виправданості, співмірними зі складністю даної справи, а також часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що заява сторони позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій підлягає задоволенню частково у сумі 8 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, заборгованість за двома кредитними договорами у розмірі 79 257,32 грн, а саме: за договором про надання споживчого кредиту №6885033 від 21.07.2023 року у розмірі 32 964,08 грн, яка складається з: 9 243,95 грн – заборгованості за тілом кредиту, 16 923,83 грн – заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором, 6 796,30 грн – заборгованості за нарахованими процентами позивачем; за договором про надання споживчого кредиту №3851703 від 27.07.2023 року у розмірі 46 293,24 грн, з яких: 6 999,98 грн – заборгованості за тілом кредиту, 33 938,26 – заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором, 5 355,00 грн – заборгованості за нарахованими процентами позивачем.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 698,09 грн, а також витрати на правову допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 8 000,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

В.В. Кострицький