ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18752/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 06.10.2025р. у справі № 160/18752/25	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, і судом першої інстанції 30.06.2025р. за цим позовом відкрито провадження у справі №160/18752/25 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Позивач посилаючись у адміністративному позові на те, що вона з 29.12.2014р. отримує пенсію призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення пенсійного віку – 60 років, вона 20.03.2025р. звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за призначенням їй пенсії за віком та з 20.03.2025р. їй призначена пенсія за віком на підставі Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У подальшому їй стало відомо, що відповідачем для обрахунку її пенсії за віком застосовано середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески не за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022-2024 роки, а за 2014-2016 роки і у травні 2025р. вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила, серед іншого, здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію за віком, застосувавши для її обрахунку середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки- тобто за 2022-2024 роки, що передують року звернення, у розмірі 15057,09 грн., але відповідач листом від 10.06.2025р. №26241-18032/С-01/8-0400/25 відмовив у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав. Позивач вважаючи такі відмову відповідача необґрунтованою та безпідставною звернулась до суду за захистом свого порушеного права та просила суд: - визнати протиправними дії відповідача по відмові від 10.06.2025р. № 26241-18032/С- 01/8-0400/25 у призначені, нарахуванні та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 2022-2023-2024 рр. на підставі заяви від 13.05.2025 р.; - зобов`язати відповідача провести призначення, нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2022, 2023, 2024 рр. та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум згідно із заявою ОСОБА_1 від 13.05.2025р..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2025р. у справі №160/18752/25 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено. 
Позивач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції подала до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, та Третім апеляційним адміністративним судом 28.11.2025р. за цією апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження у справі №160/18752/25 та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 27.01.2026р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 06.10.2025р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі. 
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
З метою повідомлення позивача про день та місце розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції, судом двічі рекомендованими листами із зворотнім повідомленням про отримання було надіслано ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за єдиною відомою суду адресою позивача : мкр. Гірницький, 27/173, м. Кривий Рівг, Дніпропетровська обл., 50057, яка зазначена позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі, але поштова кореспонденція повернулась на адресу суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній». 
З метою повідомлення позивача про апеляційний розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2025р. у справі №160/18752/25 в порядку письмового провадження судом апеляційної інстанції було розміщено оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України - сайті Третього апеляційного адміністративного суду – Зaa.court.gov.ua.
Відповідно ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у справі, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з 29.12.2014р. отримує пенсію за вислугу років.
З 20.03.2025р., після досягнення позивачем у справі 60-річного віку, за її заявою від 20.03.2025р. про перехід на інший вид пенсії позивачу призначена пенсія за віком на підставі Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що відповідачем для обрахунку її пенсії за віком застосовано середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески не за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2022-2024 роки, а за 2014-2016 роки, що обумовило її звернення у травні 2025р. заявою, в якій позивач просила, серед іншого, здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію за віком, застосувавши для її обрахунку середній показник заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, з якої сплачуються страхові внески за три календарні роки - тобто за 2022-2024 роки, що передують року звернення, у розмірі 15057,09 грн.
Відповідач листом від 10.06.2025р. №26241-18032/С-01/8-0400/25 повідомив позивача про те, що за даними пенсійної справи з 29.12.2014р. позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після досягнення пенсійного віку, що передбачено ст.26 Закону України №1058-IV, позивач надала 20.03.2025 р. заяву щодо перерахунку пенсії. Пенсію обчислено, виходячи із страхового стажу, зарахованого по 28.02.2025р., що складає 42 роки 7 місяців 16 днів, заробітної плати за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.10.2001р. по 28.02.2025р. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,42583 (42 роких12місяців+7місяців=511 місяців/12/100х1). Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить – 0,83419. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням коефіцієнтів збільшення в розмірі 1,17; 1,11; 1,11; 1,14, 1,197 та 1,079, 1,115 складає 7435,83 грн. 8913,83 грн. х 0,83419). Розмір пенсії з 01.06.2025 року складає 3323,00 грн., з яких: 3166,40 грн. – розмір пенсії за віком (7435,83х0,42583); 128,88 грн. - доплата за понаднормовий стаж 12 років; 27,72 грн. - доплата особам, яким не виповнилось 70 років. Та зазначено, що пенсія розрахована і виплачується згідно вимог чинного законодавства. 
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо незастосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022 - 2024 роки при призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви від 20.03.2025р., звернулася до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, зокрема, Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Відповідно до частини третьої 3 статті 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, вказаною нормою встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, при цьому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що з 29.12.2014р. позивач отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (далі – Закон №1788), а з 20.03.2025р. позивача за її заявою переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 року №1058-ІV, при цьому позивач вважає, що відповідач ототожнив пенсію, призначену їй за Законом №1788, з пенсією за віком відповідно до положень Закону №1058.
Але колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ у даному випадку застосовуються в частині визначення права на пенсію на пільгових умовах, а призначення та обчислення пенсії проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому право позивача на пенсію визначено відповідно до статті 13 Закону №1788 (пенсія за віком на пільгових умовах) та призначено пенсію і обраховано її розмір відповідно до Закону №1058.
13.05.2025р. позивач у справі звернулася до відповідача із заявою перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, тобто за Законом №1058 і виходячи з матеріалів пенсійної справи позивача у даному випадку позивач фактично позивач просить призначити їй пенсію того ж виду – пенсію за віком, яка вже була їй призначена та неодноразово перерахована / а.с. 13/.
Положеннями ч. 3 ст. 45 Закону №1058 передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спірне у цій справі питання було предметом розгляду судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду та у постанові судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 22.10.2024р. у справі № 300/5450/23 суд дійшов висновку, що викладені у раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 17.06.2021р. у справі № 336/7438/16-а, від 13.02.2019р. у справі № 334/917/17 та інших правові висновки про наявність у осіб, яким призначалась пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону 1788-XII, права на призначення пенсії за віком на загальних підставах (після досягнення пенсійного віку) відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
У зв`язку із цим, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступила від таких висновків та сформувала такі:
« 1) статтею 13 Закону № 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;
2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону №1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-IV після досягнення ними пенсійного віку».
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, про те, що оскільки позивачу у 2014р. вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах то такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень одного й того ж Закону №1058, що у свою чергу виключає можливість при переході на інший вид пенсії у 2025р. застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки, тобто за 2022, 2023, 2024 роки.
Отже, дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2022, 2023, 2024 роки є правомірними, а заявлені позивачем у справі позовні вимоги є необґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 06.10.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2025р. у справі №160/18752/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано – 04.03.2026р. 

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова