КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року Справа № 320/47467/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Войтович І. І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 
про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – відповідач, виконавча служба), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (далі – третя особа, ОСОБА_2 ), в якому просить суд:
1. Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.09.2025 у рамках виконавчого провадження № 77617454 начальника Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про результати перевірки законності виконавчого провадження.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.09.2025 у рамках виконавчого провадження № 77617454 головного державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відновлення виконавчого провадження виконавчого провадження.
3. Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.09.2025 у рамках виконавчого провадження № 77617454 головного державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову позивач наполягає на протиправності спірних постанов. Зазначила, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 діти залишились проживати з нею. За судовим рішенням у справі №379/1055/18 позивача зобов`язано не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні та вихованні з дітьми. Позивач вказує, що не чинила перешкод чоловіку щодо побачень із дітьми, такого наміру не має, забезпечення прав та інтересів дітей є обов`язком батьків. Навпаки, батько дітей упродовж тривалого часу за власним бажанням самостійно забирав дітей у передбачені дні, без будь-яких обмежень або спротиву з боку позивача. 
Однак, близько двох років тому діти почали висловлювати своє небажання у спілкуванні із батьком, про що відомо також батькам позивача, які проживають разом із позивачем та дітьми. Позивач та її батьки не надавали спочатку значення небажанню дітей їхати до батька, та переконували останніх підтримувати спілкування. З червня 2023 року діти почали скаржитись про те, що побачення із батьком є формальним та некомфортним, батько не приділяє їм достатньої уваги. Відмітила, що з відеозаписів вбачається спілкування дітей із батьком, та діти відмовлялись покидати місця проживання та їхати з батьком, в свою чергу в межах виконавчого провадження виконавець перевіряв дії боржника.
Зауважила, що виконавцем за виконавчим провадженням № 77617454 вчинялись дії та приймались рішення із порушенням норм законодавства, на які подавались позивачем скарги, а відповіді надавались без розгляду по суті скарг. Зокрема, 11.07.2025 виконавцем було складено акт, в якому вчергове не зафіксовано факт проведення зустрічі з дітьми, хоча зустріч відбулась але короткострокова та виконавцем не вказано об`єктивно, що перешкод з боку позивача не було. Виконавцем не прийнято до уваги, що коли ним вчинялись дії у виконавчому провадженні, позивач перебувала на роботі. Зауважує, що судовим рішенням не передбачено присутність чи відсутність матері при його виконанні, виконання залежить від стану здоров`я дітей та попередньої домовленості обох сторін. Саме щодо домовленості обох сторін з приводу спілкування дітей позивач має відношення. 
22.07.2025 позивач подала скаргу щодо протиправних дій виконавця при складенні акту від 11.07.2025. З листа відповіді Міністерства юстиції від 21.08.2025 слідує про те, що 23.07.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в якій зазначено про те, що боржник не чинить перешкод у спілкування дітей з батьком, про що свідчать акти виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05.2025, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025. У зв`язку із не вирішенням по суті поданої скарги, позивач звернулась до Міністерства зі зверненням від 25.08.2025 щодо належного розгляду скарги від 22.07.2025.
Згодом, позивачу стало відомо про проведення перевірки виконавчого провадження № 77617454 на підставі листа Управління ДВС від 02.09.2025 №95768/3.2-25. Так, 15.09.2025 позивачем отримано постанову про результати перевірки законності закінчення виконавчого провадження від 12.09.2025 №10 та постанови виконавця від 12.09.2025 про відновлення виконавчого провадження № 77617454, про стягнення виконавчого збору. 
Оспорювані постанови вважає протиправними, своїми діями відповідач погіршив становище позивача, оскільки вона не чинила перешкод батьку у спілкуванні дітей, винесені спірні постанови не стосувались предмету поданої скарги, відповідно винесені поза межами розгляду поданої скарги від 22.07.2025. Вказуючи на положення абзаців 2, 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо винесення керівником вищого органу державної виконавчої служби постанови та надання доручення виконавцю про вчинення виконавчих в разі встановлення в ході перевірки порушень останнім діючого законодавства про виконавче провадження та зазначена постанова відсутня, лист Управління ДВС від 02.09.2025 №95768/3.2-25 не є підставою для відновлення виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору. Також зазначає, що у відповідача відсутні докази тому, що боржник чинить перешкоди у виконанні судового рішення, що могло бути підставою для відновлення провадження. 
Щодо виконавчого збору позивач вказує на відсутність підстав для його стягнення, а саме відсутності фактичного виконання виконавчого документа (тобто боржник перестав чинити перешкоди) та вжиття виконавцем відповідних заходів примусового виконання рішень, а не добровільного чи самостійного його виконання боржником. Матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення виконавцем заходів які були б направленні на примусове виконання судового рішення, а також відсутні відомості, що такі заходи призвели до його виконання. Додає, що строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору до виконання є пропущеним, враховуючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2025 та від 23.07.2025 про закінчення виконавчого провадження. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 позов було залишено без руху через невідповідність вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України.
08.10.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України 03 лютого 2026 року о 12:30 год.
Також, ухвалою суду від 21.01.2026 витребувано від відповідача додаткові докази у вигляді належним чином завірених матеріалів ВП № 77617454.
27.01.2026 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 суд повторно витребував від Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 77617454, та відклав розгляд справи на 25.02.2026 о 14:15 год.
19.02.2026 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.
24.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову. 
Вказав про те, що на виконанні у виконавчій службі перебуває виконавчий лист №379/897/23 Рокитнянського районного суду Київської області від 19.02.2025, ВП №77617454, щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми. 
Зокрема, 01.07.2025 до виконавчої служби надійшло клопотання боржника ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження та повідомлення від 07.07.2025 про те, що стягувач ОСОБА_2 не з`явився на побачення з дітьми 04.07.2025 та не повідомив боржника про причину неявки. В ході проведення перевірки виконання боржником виконавчого документа встановлено, що діти не бажають проводити спільний час із батьком. При цьому, боржник на час перевірки виконання судового рішення на місці не була, причини не повідомляла. Боржник в поданому клопотанні від 16.07.2025 просила врахувати графік її роботи, та 18.07.2025 при виході виконавця на місце визначеного судовим рішенням, діти відмовились від спільного проведення часу з батьком. Боржник на час перевірки виконання судового рішення на місці не була, причини не повідомляла. Обставини підтверджуються складеними актами. 
Так, 21.07.2025 надійшло повідомлення боржника про здійснене пробачення з дітьми стягувача від 18.07.2025. 22.07.2025 надійшло клопотання боржника про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із чим, 23.07.2025 виконавчою службою винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», боржник не чинить перешкод у спілкуванні з дітьми. 
Відповідач, вказуючи на правові висновку Верховного Суду сформовані у постанові від 12.04.2021 у справі №638/12278/15-ц, зазначає, що небажання дитини спілкуватись не може бути поважною причиною невиконання рішення суду. У зв`язку із чим, за наслідками перевірки виконавчого провадження № 77617454 згідно доручення №95768/3.2-25 від 02.09.2025, постановою від 12.09.2025 №10 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.07.2025 та постановами від 12.09.2025 відновлено виконавче провадження та стягнуто виконавчий збір з боржника.
Відповідач зауважив, що на кожну виконавчу дію в межах ВП № 77617454 боржник не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, що підтверджується відповідними актами виконавця та повідомленнями стягувача.
Відповідач просив також здійснювати розгляд справи без його участі, в задоволенні позову відмовити.
Станом на 25.02.2026 клопотань чи заяв, а також додаткових документів, від сторін по справі до суду не надійшло.
Від третьої особи пояснень по суті спору до суду не надійшло.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 постановлено здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін.
05.03.2026 до суду надійшли витребувані від відповідача копія матеріалів ВП №77617454.
Суд вважає необхідним зазначити про наказ Міністерства юстиції України від 02.06.2025 №1546/5, який набрав чинності 03.10.2025, та відповідно до якого відбулось перейменування Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління юстиції України, без зміни коду ЄДРПОУ 34233247.
Відповідно, суд замінює назву відповідача у справі Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління юстиції України, зі сталим кодом ЄДРПОУ 34233247.
Дослідивши матеріали справи, позиції та доводи сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм наступну правову оцінку.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року у справі №379/1055/18 позов задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з їх дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановлено дні та години побачень ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 год п`ятниці до 12 год неділі щотижня, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін), побачення з дітьми серед тижня при їх забиранні з дитячого садка з 17 год до 19 год, враховуючи стан здоров`я дітей без визначення кількості побачень за попередньою домовленістю сторін та спільний відпочинок у літній час протягом 7 днів, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін); вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 серпня 2019 року змінено в частині визначення годин та днів участі батька у вихованні дітей; встановлено дні та години побачень ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 год п`ятниці до 18 год суботи щотижня, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньої домовленістю обох сторін), побачення з дітьми серед тижня при їх забиранні з дитячого садка з 17 год до 19 год, враховуючи стан здоров`я дітей без визначення кількості побачень (за попередньою домовленістю обох сторін) та спільний відпочинок у літній час протягом 7 днів, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін); в іншій частині рішення суду залишено без змін.
До Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 25.03.2025 надійшли:
- заява стягувача на прийняття до виконання виконавчого листа №379/1055/18 виданого Рокитнянським районним судом.
- виконавчий лист №379/897/23 Рокитнянського районного суду Київської області від 19.02.2025 (виконавче провадження №77617454) про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з їх дітьми : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити дні та години побачень ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 години п`ятниці до 18 години суботи щотижня, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін), побачення з дітьми серед тижня при їх забиранні з дитячого садочка з 17 години до 19 години враховуючи стан здоров`я дітей без визначення кількості побачень (за попередньою домовленістю обох сторін) та спільний відпочинок у літній час протягом 7 днів, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін). 
28.03.2025 державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 77617454 щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з їх дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити дні та години побачень ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 години п`ятниці до 18 години суботи щотижня, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін), побачення з дітьми серед тижня при їх забиранні з дитячого садочка з 17 години до 19 години враховуючи стан здоров`я дітей без визначення кількості побачень (за попередньою домовленістю обох сторін) та спільний відпочинок у літній час протягом 7 днів, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін), та направлено копії постанов сторонам виконавчого провадження. 
Стягувач - ОСОБА_2 .
Боржник – ОСОБА_1 .
Постановою від 07.04.2025 державним виконавцем керуючись статтею 42 Закону та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 стягнуто мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 269,00 грн.
04.04.2025 на електронну адресу Відділу надійшло клопотання боржника в якому ОСОБА_1 просить заздалегідь повідомляти про час та дату виконавчої дії за адресою проживання спільних дітей, та зауважила, що насильно дітей не буде змушувати спілкуватись із батьком, останній жодного разу не подзвонив для узгодженості побачення з дітьми. 
08.04.2025 на електронну адресу Відділу надійшло повідомлення ОСОБА_1 в якому зазначено причину згідно якої 04.04.2025 побачення з дітьми не відбулося, оскільки стягувач не заздалегідь повідомив про приїзд до дітей, боржник в силу своїх можливостей не змогла зустрітись. 
11.04.2025, з метою перевірки виконання боржником рішення про встановлення побачення з дітьми у час та місці побачення стягувача з дітьми, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності стягувача ОСОБА_2 , діда – ОСОБА_5 та баби – ОСОБА_6 , згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком. Боржниця була відсутня. 
23.04.2025 державним виконавцем направлено вимогу до відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради щодо забезпечення присутності під час виконання рішення суду представника органу опіки та піклування для передачі дітей батькові для побачень. 
25.04.2025, з метою перевірки виконання боржником рішення про встановлення побачення з дітьми у час та місці побачення стягувача з дітьми, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності головного спеціаліста Служби ОСОБА_7 , стягувача ОСОБА_2 , діда – ОСОБА_5 та баби ОСОБА_6 згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком. Боржниця була відсутня. 
09.05.2025 до відділу надійшла заява стягувача згідно якої ОСОБА_2 вказав, що з особистих причин 09.05.2025 не має змогу побачитись з дітьми та повідомив, що 02.05.2025 намагався самостійно зустрівся з дітьми, але діти відмовились від спільного проведення часу з батьком, вказав про те, що діти піддані впливу зі сторони. 
14.05.2025 та 19.05.2025 надійшло повідомлення боржника, в якому остання повідомила про те, що стягувач за період з 05.05.2025 по 16.05.2025 для виконання рішення не зв`язався, перешкод у спілкуванні з дітьми не чинила. 
16.05.2025 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти від боржниці в сумі 269,00 на погашення витрат виконавчого провадження, які того ж дня перераховані на рахунок Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (платіжні інструкції №2316, 2262 від 16.05.2025). 
Того ж дня, до відділу надійшло клопотання боржника в якому повідомляє відділ про сплату витрат виконавчого провадження.
26.05.2025 до відділу надійшло повідомлення боржника згідно якого стягувач зустрівся з дітьми 25.05.2025.
30.05.2025, виконавцем складено акт яким встановлено, що з усної розмови зі стягувачем, останній виявив бажання зустрітись із дітьми самостійно, без участі виконавця.
06.06.2025 до відділу надійшло повідомлення від стягувача про те, що він намагався домовитись із колишньою дружиною про побачення з дітьми на 30.05.2025, дружина повідомила про незручний час для дітей, випуск в школі, боржник домовлявся про побачення на 01.06.2025, на що колишня дружина вимагала розписку. Без розписки відмовилась надати можливість побачитись з дітьми.
03.06.2025 до відділу надійшло повідомлення боржника в якому остання повідомила про зустріч 01.06.2025 стягувача з дітьми.
06.06.2025, з метою перевірки виконання боржником рішення про встановлення побачення з дітьми у час та місці побачення стягувача з дітьми, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності стягувача ОСОБА_2 , діда – ОСОБА_5 та баби – ОСОБА_6 згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком, при цьому боржниця була відсутня. 
09.06.2025 від боржника надійшло повідомлення про те, що складений виконавцем акт від 06.06.2025 є оціночним судженням, 06.06.2025 між батьком та дітьми відбулось спілкування, акт не фіксує в собі дати та часу його складення, що має суттєве значення у виконавчому провадженні.
13.06.2025, з метою перевірки виконання боржником рішення про встановлення побачення з дітьми у час та місці побачення стягувача з дітьми, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності стягувача ОСОБА_2 , діда – ОСОБА_5 та баби – ОСОБА_6 згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком. Боржниця була відсутня. 
17.06.2025 від боржника надійшло повідомлення про те, що 13.06.2025 відбулось спілкування дітей із батьком, тим часом як виконавцем складено відповідний акт, не надав такий стороні.
23.06.2025 від боржника надійшло повідомлення про те, що з 14 червня по 23 червня 225 року ОСОБА_2 з нею щодо спілкування не зв`язувався.
27.06.2025, з метою перевірки виконання боржником судового рішення, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності стягувача ОСОБА_2 , діда – ОСОБА_5 та баби – ОСОБА_6 згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком. Вказано також про те, що боржниця при вчинені виконавчих дій була відсутня.
30.06.2025 до відділу надійшла заява від стягувача про те, що 20.06.2025у зв`язку із виробничою необхідністю не мав можливості побачитись із дітьми. 27.06.2025 була попередня домовленість про побачення.
30.06.2025 до відділу надійшло повідомлення боржника про побачення батька із дітьми 27.06.2025, тим час, як виконавцем складено відповідний акт.
01.07.2025 до відділу надійшло клопотання боржника про закінчення виконавчого провадження. Вказано про те, що згідно актів виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05.2024, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025 боржником забезпечувалось виконання судового рішення. Через особисте бажання дітей спілкування із їх батьком було коротким. Також зазначено, що небажання дітей бачитись із батьком не є предметом дослідження виконавцем. Вказуючи на постанову Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 404/8677/13-ц зазначає, що виконання рішення суду щодо побачення з дитиною полягає в однократному забезпечені такої зустрічі, якщо інше не передбачено судовим рішенням. Відсутність подальших побачень чи небажання дитини спілкуватись не є підставою для відмови у закінченні виконавчого провадження.
07.07.2025 до відділу надійшло повідомлення боржника в якому зазначено, що стягувач не з`явився на побачення з дітьми 04.07.2025 та не повідомляв боржника про причини неявки. 
11.07.2025, з метою перевірки виконання боржником рішення, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності стягувача ОСОБА_8 згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком, при цьому боржниця присутня не була, а батьки боржниці, з якими, при складанні акту, проживали діти, не брали участь, а перебували у приватному будинку. 
16.07.2025 до відділу надійшло клопотання боржника про врахування графіку роботи боржник при перевірці виконання рішення суду.
18.07.2025, з метою перевірки виконання боржником рішення, державним виконавцем Смоліним Дмитром Сергійовичем здійснено вихід, що визначено рішенням та складено акт державного виконавця у присутності стягувача ОСОБА_2 , згідно якого діти відмовились від спільного проведення часу з батьком, при цьому боржниця присутня не була.
21.07.2025 до відділу надійшло повідомлення боржника про здійснене побачення з дітьми стягувача від 18.07.2025. 
22.07.2025 до відділу надійшло клопотання боржника про закінчення виконавчого провадження. 
23.07.2025, заступником начальника відділу Степанюком Михайлом Андрійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що боржник не чинить перешкод стягувачу у спілкуванні з дітьми, про що свідчать акти державного виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05,2025, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025. Вказано також, що при неодноразовому виїзді державного виконавця на місце побачення стягувача (батька) зі своїми дітьми, було встановлено, що діти самі, без участі боржника (матері) відмовляються у спілкуванні зі стягувачем.
22.07.2025 боржником ОСОБА_1 подано скаргу щодо протиправних дій виконавця при складенні акту від 11.07.2025, заявлено зобов`язати виконавця внести належні зміни до акту від 11.07.2025, що підтверджують фактичне виконання рішення боржником; визнати бездіяльність виконавця, що полягає у навмисному невнесенню відомостей, що підтверджують виконання боржником судового рішення та виконавчого листа; зобов`язати виконавця винести постанову про закриття виконавчого провадження за п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.
03.09.2025 до відділу надійшло доручення Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (Київ) №95768/3.2-25 від 02.09.2025 про проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження №77617454. 
Начальником Таращинського відділу ДВС Лисаченко Л.А. винесено постанову №10 від 12.09.2025 про результати перевірки законності виконавчого провадження, в якій постановлено:
1. Дії головного державного виконавця Смоліна Дмитра Сергійовича визнати такими, що вчинені з порушеннями вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».
2. Дії заступника начальника Таращанського відділу ДВС Степанюка Михайла Андрійовича, щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 77617454 від 23.07.2025 такими, що вчинені з порушенням вимог пункту 9 частини 1 статті 39, статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
3. Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 77617454 від 23.07.2025 винесену заступником начальника Таращанського відділу ДВС Степанюком М.А.
4. Головному державному виконавцю Смоліну Дмитру Сергійовичу привести виконавче провадження №77617454 у відповідність до норм чинного законодавства.
5. Копію постанови надіслати сторонам та до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).
6. Постанова про результати перевірки виконавчого провадження може бути оскаржена в порядку, визначеному Законом.
12.09.2025 державним виконавцем, відповідно до постанови начальника Відділу про результати перевірки законності матеріалів виконавчого провадження №10 від 12.09.2025, винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №77617454 та направлено сторонам до відома рекомендованою кореспонденцією.
Зокрема в постанові від 12.09.2025 №10 зазначено про те, що обставини описані в актах державного виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05,2025, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025, 11.07.2025, 18.07.2025 не є підтвердженням належного та повного виконання рішення суду відповідно до вимог частини 1 статті 64-1 Закону, у зв`язку із чим постанова про закінчення виконавчого провадження № 77617454 від 23.07.2025 є такою, що винесена виконавцем із порушенням вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вказуючи на положення ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав та порядку винесення постанови про стягнення виконавчого збору, розміру останнього, відповідно зобов`язано виконавця привести виконавче провадження у відповідність до чинного законодавства.
12.09.2025, державним виконавцем, відповідно до постанови начальника Відділу про результати перевірки законності матеріалів виконавчого провадження №10 від 12.09.2025, винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №77617454 .
Також, 12.09.2025 керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі двох мінімальних заробітних плат - 16 000,00 грн. та згідно платіжних інструкцій №6238 від 06.10.2025 та №6239 від 07.10.2025 перераховано в дохід держави.
Постанови від 12.09.2025 направлено сторонам до відома рекомендованою кореспонденцією.
За частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 1404-VIII (далі Закон 1404-VIII).
Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання тощо.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно частини 4 вказаної статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Суд зазначає, що згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно частин 5, 6 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Стаття 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. 
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. 
У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. 
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. 
Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає. 
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Суд зазначає, що виконавчий збір належить до обов`язкових наслідків відкриття виконавчого провадження, він пов`язаний безпосередньо з початком примусового виконання рішення державним виконавцем, який зобов`язаний нарахувати і стягнути виконавчий збір при відкритті провадження, якщо примусове виконання може супроводжувати стягнення збору. 
Перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, є вичерпним та визначений у ст. 27 Закону № 1404-VIII.
За частиною 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Стаття 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною
Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.
Згідно частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.
Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Як вбачається з пункту 9 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Тобто, підставою для винесення постанови за пунктом 9 статті 39 Закону № 1404-VIII є встановлений факт та обставини державним чи приватним виконавцем фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За даною справою державним виконавцем постановою від 23.07.2025 було закінчено виконавче провадження №77617454 за пунктом 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», вказано про те, що боржник не чинить перешкод стягувачу у спілкуванні з дітьми, про що свідчать акти державного виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05,2025, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025, а також зазначено, що при неодноразовому виїзді державного виконавця на місце побачення стягувача (батька) зі своїми дітьми, було встановлено, що діти самі, без участі боржника (матері) відмовляються у спілкуванні зі стягувачем.
За наслідками розгляду поточної скарги позивача, Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (Київ) надіслало доручення №95768/3.2-25 від 02.09.2025 про проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження №77617454, та за наслідками проведеної перевірки начальником Таращинського відділу ДВС Лисаченко Л.А. винесено постанову №10 від 12.09.2025 про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою зокрема визнано дії виконавців в межах виконавчого провадження №77617454 із порушеннями вимог статті 27, пункту 9 частини 1 статті 39, статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.07.2025, вказано головному державному виконавцю Смоліну Дмитру Сергійовичу привести виконавче провадження №77617454 у відповідність до норм чинного законодавства.
Враховуючи вищезазначене та доводи позивача, суд не вбачає порушень абзаців 2, 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», постанова №10 від 12.09.2025 винесена уповноваженою особою, а саме начальником Таращинського відділу ДВС Лисаченко Л.А., якому безпосередньо підпорядкований виконавець.
Суд зауважує, що відновлено виконавче провадження постановою від 12.09.2025 державного виконавця на підставі вказаної постанови начальника №10, якою також зобов`язано вчинити належні дії виконавця за виконавчим провадженням №77617454, привести його у відповідність до норм діючого законодавства, а не листом Управління ДВС від 02.09.2025 №95768/3.2-25, як стверджує позивач.
Відповідно, суд не вбачає протиправності постанови №10 від 12.09.2025, остання відповідає вимогам статті 2 КАС України, винесена в межах повноважень, з дотриманням положень статті 19 Конституції України, підстав для її скасування судом не встановлено.
Суд враховує, що позивач оскаржує наступну постанову від 12.09.2025, а саме державного виконавця про відновлення виконавчого провадження №77617454, наполягаючи на протиправності постанови від 12.09.2025 №10 через порушення ст. 74 Закону № 1404-VIII, яких судом не встановлено, позивачем належними та достатніми доказами не встановлено.
В свою чергу, суд вважає необхідним зазначити, що встановлені начальником у постанові №10 обставини порушення виконавцем вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованим та підставним, оскільки описані в актах державного виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05,2025, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025, 11.07.2025, 18.07.2025, які також досліджені судом в даній справі не є підтвердженням належного та повного виконання рішення суду відповідно до вимог частини 1 статті 64-1 Закону. 
Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.
Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21 (провадження № 61-2624св22).
Слід також зазначити, що практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути належним чином враховані, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай передбачають, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).
У рішенні від 07 жовтня 2021 року у справі «Вихованок проти України» (заява № 12962/19) ЄСПЛ зазначив, що під час здійснення виконавчого провадження вжиті державними виконавцями заходи по суті зводилися лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися із заявником.
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 1309/9120/12 (провадження № 61-4339 св 22) зазначив, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про невжиття державним виконавцем всіх визначених спеціальним законом заходів щодо виконання судового рішення про усунення перешкод для участі у вихованні дитини, зокрема державний виконавець не використовував належним чином надані йому повноваження з накладання штрафів та внесення подання про притягнення до кримінальної відповідальності боржниці у зв`язку з невиконанням рішення суду. Державним виконавцем не були виконані обов`язки з виконання судового рішення та не вжиті всі можливі й необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень для належного виконання судового рішення.
Згідно виконавчого документа ОСОБА_1 зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з їх дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено дні та години побачень ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 години п`ятниці до 18 години суботи щотижня, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін), побачення з дітьми серед тижня при їх забиранні з дитячого садочка з 17 години до 19 години враховуючи стан здоров`я дітей без визначення кількості побачень (за попередньою домовленістю обох сторін) та спільний відпочинок у літній час протягом 7 днів, враховуючи стан здоров`я дітей (за попередньою домовленістю обох сторін).
Підлягає також врахуванню правовий висновок Верховного Суду сформований у постанові від 12.04.2021 у справі №638/12278/15-ц, який визначає, що небажання дитини спілкуватись не може бути поважною причиною невиконання рішення суду. 
Враховуючи статтю 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням та вчинення державним виконавцем відповідних заходів для забезпечення виконання боржником судового рішення.
Згідно актів державного виконавця від 11.04.2025, 25.04.2025, 30.05,2025, 06.06.2025, 13.06.2025, 27.06.2025, 11.07.2025, 18.07.2025, такі фіксують відмову дітей у спілкуванні з дітьми та подекуди відсутність боржника за місцем вчинення виконавчих дій, що аж ніяк не свідчить про фіксування державним виконавцем відсутність вчинення перешкод з боку боржника у спілкуванні батька із дітьми.
Відповідно постанова про закінчення виконавчого провадження № 77617454 від 23.07.2025 підлягала скасуванню.
Таким чином, спірна постанова державного виконавця від 12.09.2025 про відновлення виконавчого провадження №77617454 є правомірною, відповідає вимогам статті 2 КАС України.
В наступному суд зазначає, що постанова №10 від 12.09.2025 була підставою для вчинення державним виконавцем належних дій у виконавчому провадженні №77617454, приведення у відповідності до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно, постановою від 12.09.2025 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», стягнуто виконавчий збору у розмірі двох мінімальних заробітних плат - 16 000,00 грн. та згідно платіжних інструкцій №6238 від 06.10.2025 та №6239 від 07.10.2025 перераховано в дохід держави.
Враховуючи доводи позивача, суд вказує, що згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно Закону № 3048-IX від 11.04.2023 Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану, який набув чинності 06.05.2023, п. 4 абз. 3 п. 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Відповідно, враховуючи оголошений в країні воєнний стан Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та внесеними змінами до Закону України «Про виконавче провадження» згаданим вище Законом № 3048-IX від 11.04.2023, суд зазначає про відсутність підстав вважати пропущеним строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. 
Відтак, спірна постанова від 12.09.2025 про стягнення виконавчого збору є правомірною, відповідає вимогам статті 2 КАС України.
У висновку судом не встановлено незаконність дій та підстави для скасування оспорюваних постанов.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).
Згідно з частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При цьому, суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах та системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Підстави для розподілу витрат у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (підписання).

Суддя Войтович І. І.