Справа № 420/37851/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 за результатом якого позивач просить: 
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , виражену у ненаданні відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 09.05.2025 року;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , виражену у ненаданні інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 09.05.2025 року;
визнати протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ненадання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 від 12.05.2025 року;
визнати неправомірною відмовою військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , ненадання інформації по суті запиту від 12.05.2025 року;
зобов`язати відповідача, військову частину НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , надати у повному обсязі інформацію відповідно змісту запиту на інформацію ОСОБА_1 від 09.05.2025 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , надати у повному обсязі інформацію відповідно змісту запиту на інформацію ОСОБА_1 від 12.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звертався із запитами на отримання інформації до військової частини НОМЕР_1 . Разом з тим, у встановлений законом строк відповіді на інформаційний запити позивач від військової частини НОМЕР_1 не отримав.
Не погоджуючись із вищезазначеною бездіяльністю відповідача щодо ненадання відповіді на публічний запит на інформацію, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).
Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позивачу вже надавалась відповідачем відповідь (певна інформація) на його запити від 09.05.2025 та 12.05.2025, адже майже такі ж самі вимоги позивачем заявлялись в іншій судовій справі №420/16406/25, яка перебуває в провадженні Одеського окружного адміністративного суду.
Зокрема також Позивачу, листом від 31.07.2025 №1604/6554, Військовою частиною НОМЕР_1 на його електрону адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надавались відповіді із зазначенням відповідної інформації щодо порушених позивачем питань в запитах від 09.05.2025 та 12.05.2025.
Крім того, в матеріалах справи №420/16406/25 та в матеріалах справи №420/19019/25 де ОСОБА_1 є позивачем, Військовою частиною НОМЕР_1 також надавались докази надання відповіді на його запити (звернення) від 09.05.2025 та 12.05.2025, а саме лист-відповідь військової частини від 31.07.2025 №1604/6554.
З огляду на викладене у відзиві позивач просить закрити провадження по справі відповідно до п.8 ч.1 ст. 238 КАС України.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що запитувана інформація позивачу не надана, а отже підстави для закриття провадження по справі - відсутні.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
09.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся запитом на отримання інформації до ТВО командира Військовою частиною НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 , в якому, посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації» та Закон України «Про інформацію», просив надати йому наступні відомості:
1- копію ф100 та ф5 медичної документації, з якою начмед в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_5 направляв на шпиталізацію ОСОБА_1 ; 
2- копії всіх документів, на підставі яких солдат ОСОБА_1 став матросом ОСОБА_1 ; 
3- копії наказів, на підставі яких солдат ОСОБА_1 був зобов`язаний повернутись із тяжкою травмою 09.09.2024 року до ППД у н.п. Першотравневе Одеської області 08.09.2024 року; 
4- документи про підтвердження доведення до відома солдата/матроса ОСОБА_1 наказу про обов`язок з`явитись до ППД у н.п. Першотравневе Одеської області 09.09.2024 року.
Вказаний запит направлено на електронну адресу відповідача.
12.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся запитом на отримання інформації до ТВО командира Військовою частиною НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 , в якому, просив надати йому наступні відомості:
1- на підставі яких носіїв інформації або документів у характеристику від 22.09.2024 року внесена інформація про низьку виконавчу дисципліну?
2- у чому саме виражалась девіантність поведінки ОСОБА_1 ?
3- якими критеріями обґрунтовано ствердження про вміння зберігати державну таємницю за умов девіантної поведінки?
4- які саме стягнення та заохочення мав в/с ОСОБА_1 у проміжку між написанням характеристики 22.08.2024 року та 22.09.2024 року, що стали підставами для внесення у характеристику від 22.09.2024р. інформації про стягнення та заохочення?
5- який відсоток від належних ОСОБА_1 виплат за дві тяжкі травми отримав ТВО розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_9 за створення змісту негативної характеристики від 22.09.2024р. на ОСОБА_1 ?
Вказаний запит направлено на електронну адресу відповідача.
Листом військової частини НОМЕР_3 від 31 липня 2025 року №1604/6554 повідомлено позивачу наступне.
Щодо інформації запитуваної в запиті від 09.05.2025 року зазначено:
1 - відповідно до наявної інформації встановленою службовим розслідуванням ОСОБА_1 у строк з 02.07.2024 госпіталізовано до КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» ООР. 01.08.2024 переведено до Клінічного санаторію імені Горького м. Одеса.
15.08.2024 виписаний зі стаціонару Клінічного санаторію імені Горького м. Одеса (підтверджується випискою від 15.08.2024 №68860832).
Інша інформація та/або документація за вищезазначений період щодо направлення військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 начальником медичної служби медичного пункту військової частини НОМЕР_3 , в тому числі ОСОБА_1 , в медичній частині НОМЕР_1 відсутня.
2- солдат ОСОБА_1 став матросом на підставі наказу від 30.06.2024 №184, копію витягу з якого вже надавалось ОСОБА_1 та рапорт ОСОБА_1 про прийняття посади, копію якого також вже надавалось разом з відзивом у судовій справі №420/16406/25.
3- після того як ОСОБА_1 завершив лікування, його обов`язком було повернутись до військової частини та доповісти про це безпосередньому начальнику, чого ОСОБА_1 не зробив, ба більше, в телефонній розмові з цього приводу повідомив про свою відмову від повернення в підрозділ.
Щодо інформації запитуваної в запиті від 12.05.2025 року зазначено:
1- враховуючи факт нез`явлення ОСОБА_1 вчасно без поважних причин на службу тривалістю понад три доби з лікувального закладу (в умовах воєнного стану), про що зазначено в рапорті безпосереднього командира тимчасово виконуючого обов`язки командира розвідувального взводу військової частини НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_9 , командиром військової частини НОМЕР_3 призначено службове розслідування.
За результатами вищезазначеного службового розслідування, в діях військовослужбовця ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 407 КК України. Відтак, для прийняття правового рішення, матеріали розслідування, в тому числі разом з службовою характеристикою, передано до правоохоронного органу.
2- з наявної службової характеристики, можна встановити, що ОСОБА_1 через особливості свого характеру створює конфліктні ситуації і неодноразово виявляв неповагу до командирів, не визнаючи їх авторитету.
3- оціночне твердження або технічна помилка при написані службової характеристики.
4- неодноразові зауваження дисциплінарного характеру, свідчення військовослужбовців, які проходили військову службу в підрозділі.
5- суть питання є домислом і має маніпулятивний характер, відповідь не надається.
Разом з тим, позивач вважає, що відповідачем не надано належної відповіді на його звернення, що слугувало підставою звернення до суду.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За ст.5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі Закон №2939-VI).
Згідно ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 3 Закону №2939-VI визначає гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації.
Відповідно до ст.12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VI).
За п.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
За п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст.19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Згідно ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно ч.ч.1-2 до ст.21 Закону №2939-VI інформація на запит надається безкоштовно.
У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.
За ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.3 ст.22 Закону №2939-VI).
За ч.5 ст.22 Закону №2939-VI відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.
Згідно ч.1 ст.23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 Закону №2939-VI запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (ч.3 ст.23 Закону №2939-VI).
Аналізуючи вищевказане, запитувач у разі ненадання відповіді на запит на інформацію може оскаржити таку бездіяльність до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Суд зазначає, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Судом встановлено, що відповідачем не надано повної та належної відповіді на питання 1, 2 викладені у запиті позивача від 09.05.2025 року та питання 1,4 викладені у запиті позивача від 12.05.2025 року.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідь, надана відповідачем за наслідками розгляду запиту позивача, свідчать про неналежне виконання ним своїх обов`язків як розпорядника публічної інформації. Зважаючи на зміст запитуваної позивачем інформації, а також відповідь на такий запит, відповідач фактично не надав такої інформації, без жодних правових підстав, а тому відповідач допустив протиправну бездіяльність.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини у цій адміністративній справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , виражену у ненаданні відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 09.05.2025 року та 12.05.2025 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , повторно розглянути запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 09.05.2025 року та 12.05.2025 року, та надати зазначену у запиті інформацію.
З огляду на викладене вимога відповідача, про закриття провадження по справі відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України не підлягає задоволенню, оскільки належної відповіді на запити позивача надано не було.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, тому, виходячи з положень ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , виражену у ненаданні відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 09.05.2025 року та 12.05.2025 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), повторно розглянути запити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на отримання публічної інформації від 09.05.2025 року та 12.05.2025 року, та надати зазначену у запиті інформацію.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко