Справа № 686/17894/25
Провадження № 2/686/1597/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року       м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Хараджі Н.В.,
секретаря судового засідання Козуляк І.В.,
за участі представника відповідача – Горобчишина С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» подану та підписану представником Сечко Сергієм Володимировичем до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» Сечко Сергій Володимирович звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 456,01 грн., та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2023 року о 15 годині 13 хвилин у місті Тернополі, по вулиці Білецькій, 1, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (надалі — Відповідач), та автомобіля «HONDA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (надалі — автомобіль Потерпілого).
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-216309348.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 607/21355/23 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 30 жовтня 2023 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 01 листопада 2023 року.
Зазначена заява була розглянута, а пошкодження автомобіля Потерпілого, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визнано страховим випадком.
Розрахунок та виплата страхового відшкодування здійснювалися на підставі:
-акта огляду транспортного засобу;
-ремонтної калькуляції № ОСЦВ-0559 від 30.10.2023 року;
-протоколу узгодження розміру страхового відшкодування від 01.11.2023 року;
-страхового акта № ОСЦВ-559 від 21.11.2023 року;
-розрахунку суми страхового відшкодування від 21.11.2023 року.
Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, виплатив страхове відшкодування у розмірі 25456 грн. 01 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 97665 від 22.11.2023 року.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 року головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що він самовільно не залишав місце ДТП оскільки не відчув удару, про що також зазначав суду під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Проте рішення суду не оскаржував та призначений штраф сплатив. У подальшому до судового засіданні не з`явився. 
В судовому засіданні представник відповідача Горобчишин С.В. заперечував проти задоволення позовних вимог. 
31 березня 2026 року надійшли додаткові пояснення від представника відповідача ОСОБА_3 , у яких зазначено, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого (постанова ВП ВС від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18)). Слід зазначити, що відповідач не залишав самовільно місце ДТП, що випливає з наступного. У поясненні від 27.10.2023, яке відповідач надав командиру взводу № 2 роти № батальйону УПП в Тернопільській області ДПП (копія додається), вказано, що під час руху транспортного засобу заднім ходом та наїзду на інший транспортний засіб він не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом. В протилежному випадку відповідач залишився б на місці події та зателефонував би на номер 102 для з`ясування усіх обставин. В подальшому під час керування транспортним засобом відповідач пошкоджень на ньому не виявив і навіть не міг вважати, що став учасником ДТП.
Додатково просить суд врахувати той факт, що повна маса належного відповідачеві транспортного засобу становить 18000 кг, маса без навантаження – 8500 кг (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідача додається). Окрім цього, 24.10.2023 транспортний засіб відповідача був завантажений, що підтверджується товарно-транспортними накладними (копії додаються), що збільшило вагу транспортного засобу. Лише 30.10.2023 відповідач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» стосовно ДТП, яка мала місце 24.10.2023, що також свідчить про те, що відповідач не знав про ДТП в день його настання (копія повідомлення додається).
Відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року у справі № 607/21355/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Слід зазначити, що відповідальність згідно ст. 1224 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Таким чином, відповідача притягнуто до відповідальності за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, натомість відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди.
Отже доказів самовільного залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 жовтня 2023 року о 15 годині 13 хвилин у місті Тернополі по вулиці Білецькій, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «HONDA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Унаслідок зазначеної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-216309348.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 607/21355/23 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про ДТП від 30 жовтня 2023 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 01 листопада 2023 року.
Зазначену заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля потерпілого, отримані внаслідок ДТП, визнано страховим випадком.
Розрахунок та виплата страхового відшкодування здійснювалися на підставі:
– акта огляду транспортного засобу;
– ремонтної калькуляції № ОСЦВ-0559 від 30.10.2023 року;
– протоколу узгодження розміру страхового відшкодування від 01.11.2023 року;
– страхового акта № ОСЦВ-559 від 21.11.2023 року;
– розрахунку суми страхового відшкодування від 21.11.2023 року.
Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, виплатив страхове відшкодування у розмірі 25456 грн. 01 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 97665 від 22.11.2023 року.
Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту в) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Таким чином, відповідно до норм п. 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач після сплати страхового відшкодування, має право на стягнення завданої шкоди з винуватця, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З урахуванням п. 72 висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження N3 14-176цс18) від 4 липня 2018 року відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37).
Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Спростування доводів представника відповідача.
Представник відповідача стверджує, що відшкодування шкоди можливо лише у разі, якщо страховик не має обов`язку виплати або шкода перевищує ліміт страхового покриття. Проте, відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право зворотної вимоги до водія навіть у випадках, коли шкода покривається страховкою, якщо водій вчинив дії, що призвели до обов`язку виплати (зокрема, залишив місце ДТП, перебував у стані сп`яніння тощо). Тобто страхова компанія несе право стягнення із відповідача у межах законодавчо визначених підстав.
Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 самовільно не залишав місце ДТП та не помітив наїзду на інший транспортний засіб. Проте відповідно до ст. 122-4 КУпАП, факт залишення місця ДТП підтверджений постановою Тернопільського міськрайонного суду від 08.11.2023 у справі № 607/21355/23. Визнання винуватості у залишенні місця ДТП є юридичним фактом, який суперечить заявам відповідача.
Посилання на нібито відсутність пошкоджень транспортного засобу та те, що відповідач дізнався про ДТП пізніше, не скасовує факту адміністративного правопорушення, яке встановлено судом.
Представник відповідача зазначає, що транспортний засіб був завантажений і важкий, що нібито ускладнює визначення вини. Однак законодавство не звільняє від відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, залежно від маси транспортного засобу. Докази маси та товарно-транспортні накладні не спростовують факт настання ДТП.
Представник відповідача посилається на постанову ВП ВС від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, нібито протокол та постанова не можуть бути єдиними доказами. Проте в даному випадку існує поєднання доказів, включно з адміністративним рішенням суду, що є достатнім для встановлення цивільно-правової відповідальності відповідача.
Крім того, страховик діє в межах закону і користується правом регресу після здійснення виплати потерпілому.
Представник відповідача стверджує, що стягнення на підставі ст. 1191 ЦК України є необґрунтованим. Проте стаття 1191 ЦК України не виключає можливості зворотного стягнення з особи, відповідальність якої застрахована, якщо є підстави для регресної вимоги страховика.
Використання ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо надає страховикові право звернення до водія у випадках, коли його дії призвели до страхового випадку.
Доводи представника відповідача ґрунтуються на упередженому тлумаченні закону та ігноруванні факту адміністративного рішення щодо залишення місця ДТП. Законодавство та судова практика встановлюють, що страховик має право регресної вимоги до особи, відповідальність якої застрахована, якщо її дії призвели до настання страхового випадку.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним за ст. ст.. 124 та 122-4 КУПАП, набрала законної сили, у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що Відповідач як особа відповідальна за завданий збиток, повинна відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» в сумі 25 456,01 грн., а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 541, 993, 1168, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (адреса АДРЕСА_1 , Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 456,01 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1  (адреса АДРЕСА_1 , Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» сплачений судовий збір в розмірі 3 028, 00 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата виготовлення повного тексту рішення суду 08.04.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа