ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року
м. Харків
справа № 638/19267/19
провадження № 22-ц/818/181/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:
головуючого судді Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – інспектор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександра Олександровича
третя особа: ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2025 року в складі судді Хайкіна В.М.,
УСТАНОВИВ:
10.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого від 21.04.2020 ( т. 1 а.с. 36 – 39) зобов`язати реєстратора Корх Олександра Олександровича інспектора Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області скасувати індексний номер рішення 402205746, винесеного інспектором про скасування права власності серії та номер 7499306, виданий Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області на земельну ділянку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача 60 000,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2013 року позивачем було отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 за реєстраційним номером нерухомого майна 58230063101 з кадастром номером 6310137200:05:050:0004, зареєстрованої 12.04.2013 року (надалі Земельна ділянка). ОСОБА_3 , не погодившись із правом власності позивача на Земельну ділянку, звернулась до адміністративного суду м. Харкова з позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на Земельну ділянку за ОСОБА_4 .. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року у справі №820/16572/14 адміністративний позов ОСОБА_3 був задоволений. Позивачем була подана апеляційна скарга на вказане рішення. 12.05.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 розглянута, скасовано постанову окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по даній справі. Винесено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 . Вказане рішення адміністративного апеляційного суду м. Харкова було оскаржено до Вищого адміністративного суду України. Касаційна скарга ОСОБА_3 була розглянута 09.03.2017 року та в її задоволенні відмовлено, залишено в силі ухвалу адміністративного апеляційного суду м. Харкова від 12.05.2015 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна отриманою позивачкою у травні 2018 року їй стало відомо, що 20.03.2018 року на підставі рішення суду у справі №642/1394 від 16.05.2014 року реєстратор Корх Олександр Олександрович за індексним номером 40205746 скасував право власності позивача на земельну ділянку позбавивши позивача права власності. Позивач зазначає, що рішення суду, які набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Виходячи із наведеного випливає, що даний спір виник у зв`язку з незаконним виконанням стороною відповідача реєстратором Корх Олександром Олександровичем рішень адміністративних судів України. Зазначеними діями позивачу завдана матеріальна шкода яка виражається втому що позивач фактично не міг користуватися земельною ділянкою та отримувати з неї прибуток та моральна шкода яка виражається у сильних душевних стражданнях завданих протиправними діями реєстратора.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2025 року позов залишено без задоволення.
Рішення обґрунтовано тим що, позов у даній справі пред`явлений до неналежного відповідача.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не повно встановлені обставини у справі та ухвалене необґрунтоване рішення, в матеріалах справи наявні докази того, що саме державним реєстратором Корх О.О. неправомірно скасовано право власності на земельну ділянку чим було спричинено матеріальні збитки та моральну шкоду, з огляду на це відповідачем по справі є саме державний реєстратор Корх О.О.
28.10.2025 від ОСОБА_2 надійшли пояснення по справі в яких він, погоджуючись з рішенням суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначає що судом було вірно встановлено той факт що державний реєстратор не є належним відповідачів в даних правовідносинах. Крім того дії державного реєстратора щодо скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7499306 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну кадастровий номер 6310137200:05:050:0004 є законними оскільки вчинювались ним відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року, яке є чинним та яким було скасовано свідоцтво про право власності позивача на вказану земельну ділянку.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Судом встановлено, що згідно з пунктом 4 Додатку № 1 «Перелік громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки» до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 03 липня 2013 року № 1206/13 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, що належить територіальній громаді м. Харкова (кадастровий номер 6310137200:05:050:0004), за рахунок земель житлової та громадської забудови площею 0,0727 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі зазначеного рішення Харківської міської ради та за заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятою відповідачем 18 липня 2013 року за реєстраційним номером 2064089, яку подала ОСОБА_1 , Державний реєстратор прийняв рішення від 01 серпня 2013 року № 4668165 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:05:050:0004 за ОСОБА_1 
02 серпня 2013 року ОСОБА_1 було видано Реєстраційна свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку (кадастровий номер 6310137200:05:050:0004).
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 травня 2014 року, визнано незаконним та скасовано пункт 4 Додатку № 1 «Перелік громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки» до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 03 липня 2013 року № 1206/13; визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 02 серпня 2013 року, індексний номер 7499306, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:05:050:0004.Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року залишено без змін.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року у справі №820/16572/14, адміністративний позов ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни, третя особа – ОСОБА_1 про скасування рішення задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення №4668165 від 01.08.2013 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6310137200:05:050:0004 за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 .
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2015 року по справі №820/16572/14 скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни від 01.08.2013 року №4668165.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 12.05.2015 року залишено без змін.
20.03.2018 року до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою звернувся ОСОБА_2 щодо скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7499306 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004. На підтвердження підстави скасування запису, ОСОБА_2 подано рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2014 року у справі №642/1394/13.(а.с.107)
За результатами розгляду заяви, державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Корх Олександром Олександровичем, індексний номер рішення 40205746 від 20.03.2018 року, скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 6310137200:05:050:0004, розташовану по АДРЕСА_2 .
Станом на теперішній час, згідно Інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номер 6310137200:05:050:0004 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 є її спадкоємцем).
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач посилалась на те, що спірна земельна ділянка незаконно вибула із власності позивача ОСОБА_1 чим їй завдано матеріальної та моральної шкоди.
Відповідно до частин 2, 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Положеннями якого визначено: п.46 – зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора., п.54 – скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованою у скасуванні відповідних записів.
Згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідно до положень статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).
Відповідно до ст.1172 ЦК України шкода завдана працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відшкодовується юридичною особою.
Відповідно до правових висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19, Державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи).
Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 за змістом якої позовні вимоги про визнання незаконним та скасування державних реєстрацій права власності на спірні земельні ділянки не можуть бути звернені до приватного нотаріуса, яку прокуратура як позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).
Оскільки позов у даній справі пред`явлено до державного реєстратора, а не до органу в якому він працював (Департаменту реєстрації Харківської міської ради) суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову.
Враховуючи викладене колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін.
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Ю.М.Мальований