Справа № 524/15351/25
Провадження №2/524/1063/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2026 року 
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді Ковальчук Т. М.,
за участю: секретаря судового засідання Воблікової І. О.,
представника позивача – Вигодського С. В.,
представника відповідача – Дятлової М. В.,
представника відповідача – Ігнатенко С. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання протиправним та скасування донарахування за електричну енергію, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, у якій, з у урахуванням збільшення позовних вимог, просила: визнати протиправним та скасувати донарахування Акціонерним товариством «Полтаваобленерго» (далі – АТ «Полтаваобленерго») обсягів електричної енергії в кількості 2248 кВт за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; визнати протиправним та скасувати донарахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (далі – ТОВ «Полтаваенергозбут») вартості електричної енергії за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року у сумі 7660,44 грн, здійснене щодо споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; зобов`язати АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут» привести розрахунки зі споживачем ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 у відповідність до Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обліку електричної енергії.
На обґрунтування позову, зокрема, зазначила, що вона є споживачем електричної енергії у домоволодінні, розташованому на АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Постачальником електричної енергії позивачу, як споживачу, є ТОВ «Полтаваенергозбут», оператором системи розподілу є ТОВ «Полтаваобленерго».
На зовнішньому фасаді цього житлового будинку АТ «Полтаваобленерго» встановило лічильник електричної енергії марки NIK 2303 АР 6Т.1402.МС.11 №8796284 в опломбованій шафі, доступ до якого у споживача відсутній. Облік електричної енергії за вказаним лічильником здійснюється за двома зонами: денний (Т1, 1.8.1. з 07-00 до 23-00 години) та нічний (Т2, 1.8.2. з 23-00 до 07-00 години наступної доби). Відповідно, позивач не може бути споживачем електричної енергії за іншими показниками цього ж самого лічильника, зокрема, Т3, 1.8.3 та Т4, 1.8.4, у тому числі, оскільки вони є суто технічними.
Також, цей лічильник облаштований системою АСКУЕ, яка автоматично збирає, передає та зберігає дані про споживання електроенергії, передає їх на сервер оператора системи розподілу, тобто АТ «Полтаваобленерго». Отже, споживач фактично не приймає участі у збиранні, передачі та зберіганні даних про споживання електроенергії показників лічильника електричної енергії, оскільки вони автоматично передаються щомісячно оператору системи розподілу АТ «Полтаваобленерго», який має можливість та згідно з вимогами ПРРЕЕ повинен своєчасно і у повному обсязі контролювати роботу належного йому на праві власності лічильника електричної енергії, встановленого у позивача за допомогою АСКУЕ.
Так, 25 серпня 2025 року начальником сектору АСКУЕ АТ «Полтаваобленерго» Слободенюком Ю. О. проведено перевірку програмування електронного багатофункціонального засобу обліку, за наслідками якої складено протокол, за висновком якого параметри засобу обліку відповідають паспортним даним; засіб обліку може бути використаний для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.
25 серпня 2025 року представником АТ «Полтаваобленерго» проведено планову технічну перевірку вузла обліку електричної енергії та складено акт, за висновками якого порушень вимог ПУЕ, ККОЕЕ, ПРРЕЕ не виявлено, засіб комерційного обліку електричної енергії до експлуатації в якості розрахункового придатний. 
24 листопада 2025 року представниками АТ «Полтаваобленерго» проведено позапланову технічну перевірку вузла обліку електричної енергії та складено акт, за висновками якого також порушень вимог ПУЕ, ККОЕЕ, ПРРЕЕ не виявлено, засіб комерційного обліку електричної енергії до експлуатації в якості розрахункового придатний. Окрім того, проведено контрольний огляд розрахункового засобу обліку та збереження пломб, встановлення індикаторів впливу магнітного поля та складено акт, за яким порушення не встановлено.
01 грудня 2025 року представником АТ «Полтаваобленерго» проведено повторний контрольний огляд розрахункового засобу обліку та збереження пломб, встановлення індикаторів впливу магнітного поля та складено акт, згідно з висновками якого порушення не встановлено.
Однак, 11 листопада 2025 року ТОВ «Полтаваенергозбут» надіслало позивачу електронний лист з вимогою щодо оплати 8759,88 грн, а 13 листопада 2025 року вона через особистий кабінет ТОВ «Полтаваенергозбут» отримала рахунок (повідомлення) за спожиту електроенергію у жовтні 2025 № 244377/202510/PZ15 в обсязі 380 кВт на загальну суму 1401,84 грн, з яких: за денним тарифом – 269 кВт, за нічним тарифом – 111 кВт. Також до цього рахунку (повідомлення) за жовтень 2025 включено графу «Перерахунок», згідно з яким, окрім оплати за фактично спожиту електричну енергію додатково донараховано 7660,44 грн. 
Позивач, вважаючи такі дії та рішення неправомірними, зауважив, що акт звіряння обсягів спожитої електричної енергії за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року, складений АТ «Полтаваобленерго» від 26 листопада 2025 року, є надуманим, а рішення у формі рахунку (повідомлення) за спожиту електроенергію № 244377/202510/PZ15 за жовтень 2025 року – необґрунтованим і безпідставним.
При цьому ОСОБА_2 звернула увагу суду на: відсутність актів технічної перевірки лічильника, які б встановлював порушення нею ПУЕ, ККОЕЕ, ПРРЕЕ за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року; журнал подій АСКУЕ, сам по собі не є доказом будь-яких порушень, оскільки не доводить факту втручання споживача в роботу лічильника, яке доводиться виключно експертизою; відсутність роздруківок профілю навантаження з підписом відповідальної особи ОСР та споживача; довільність перерахунку, у тому числі, що не відповідає вимогам ПРРЕЕ; відсутність підтвердження збитковості даних АСКУЕ, зокрема, акта експлуатації за підписами відповідальної особи ОСР та споживача; відсутність метрологічної атестації системи АСКУЕ на час встановлення лічильника електричної енергії; облік здійснюється за реєстрами A+ (споживання) і A– (генерація), тобто за показниками Т1, 1.8.1 та Т2, 1.8.2, а не Т3, 1.8.3 та/або Т4, 1.8.4 (тобто, показник Т4 електролічильника взагалі не є показником споживання електричної енергії, оскільки він є технічним регістром, що може означати: обсяг зворотної енергії при стрибках напруги); збої АСКУЕ; неправильну фазність; технічні особливості мережі, помилки ПО концентратора; жоден технічний параметр не може бути підставою для донарахувань без експертного підтвердження втручання в роботу лічильника; використання технічного регістру Т4 для перерахунку (донарахувань) не передбачено приписами ані ККОЕЕ, ані ПРРЕЕ.
Отже, за доводами позивача, показник лічильника Т4 не доводить вину споживача і тому не може нараховуватися платіж, у тому числі, оскільки ПРРЕЕ не передбачає використання технічного параметру Т4, як підставу для донарахувань. Порушення відповідачами ПРРЕЕ та їх відсутність з боку споживача є підставою для скасування рішення про донарахування. Таким чином, спільне рішення обох відповідачів у формі рахунку (повідомлення) за спожиту електроенергію № 244377/202510/PZ15 за жовтень 2025 – є протиправним і підлягає скасуванню.
Ухвалою від 24 грудня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.
08 січня 2026 року представник ТОВ «Полтаваенергозбут» подав пояснення на позовну заяву, в якому зазначив, що з 01 січня 2019 року ТОВ «Полтаваенергозбут» згідно з виданою на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26 червня 2018 року ліцензії здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам та відповідно до постанови НКРЕКП № 1286 від 26 жовтня 2018 року виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області. Відповідно до постанови НКРЕКП від 16 листопада 2018 року № 1442 АТ «Полтаваобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності. Функції адміністратора комерційного обліку здійснює відповідний оператор системи розподілу у межах місць провадження господарської діяльності. Отже, дані у платіжних документах щодо обсягів електричної енергії формуються на підставі даних, наданих електропостачальнику оператором системи розподілу відповідно до вимог пунктів 4.3., 4.12 ПРРЕЕ. Таким чином, на підставі даних від оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго» обсягів спожитої електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою споживання: АДРЕСА_1 , постачальником були проведені відповідні нарахування вартості спожитої електричної енергії, що відображено у довідці про споживання електричної енергії та її оплату.
На підставі переданих оновлених даних за обсягами споживання електричної енергії, електропостачальником було здійснено перерахунок нарахувань вартості за спожиту електричну енергію. Листом від 01 грудня 2025 року № 02-5-1/9140, ТОВ «Полтаваенергозбут» направило ОСОБА_1 на адресу об`єкта копію складеного акта звірки стану розрахунків за спожиту електричну енергію на об`єкті для ознайомлення та повернення на адресу. Отже, ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснило нарахування вартості за спожиту електричну енергію на підставі даних переданих оператором системи розподілу, а тому діяло в межах чинного законодавства.
При цьому, звернуло увагу на відповідь НКРЕКП № 27697/20.2/9-25 від 26 грудня 2025 року про те, що ТОВ «Полтаваенергозбут» правомірно проведено перерахунок вартості спожитої електричної енергії на підставі отриманих від оператора системи розподілу (АТ «Полтаваобленерго») відкоригованих даних за обсягами фактично спожитої електричної енергії на об`єкті.
Крім того зауважило, що здійснення нарахувань вартості за спожиту електричну енергію не належить до функцій АТ «Полтаваобленерго», а тому позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Не погоджуючись із наведеними поясненнями ТОВ «Полтаваенергозбут», представник позивача у запереченнях від 12 січня 2026 року зазначив, що ані АТ «Полтаваобленерго», ані ТОВ «Полтаваенергозбут» фактично та документально не оспорює наступні обставини: акт про порушення споживачем (позивачем) будь-яких правил чи кодексів, які регулюють спірні правовідносини АТ «Полтаваобленерго» не складався; рішення про перерахунок АТ «Полтаваобленерго» не приймалося; експертиза лічильника на предмет підтвердження його аварійної роботи, неврахування електричної енергії або втручання споживача у його роботу АТ «Полтаваобленерго» не проводилась; документальні докази, у тому числі, складені за участю споживача та, які б підтверджували настання аварійної ситуації (із зазначенням дати і часу) та про її причини АТ «Полтаваобленерго» не надано; документальні докази, складені за участю споживача та, які б підтверджували наявність різниці (відмінність) у значеннях показів лічильника за параметром Т4 між датами його (лічильника) встановлення та її (різниці) виявленням АТ «Полтаваобленерго» не надано (тобто, що на момент встановлення лічильника були інші покази за параметром Т4, ніж ті, які ним були виявлені пізніше); власником лічильника на об`єкті споживача є відповідач АТ «Полтаваобленерго», який і відповідає за його належну технічну роботу; зняття показів лічильника на об`єкті споживача від моменту його встановлення здійснювалося за допомогою автоматизованою системи (скорочено АСКОЄ, рос. АСКУЕ).
Таким чином, за доводами представника позивача, ТОВ «Полтаваенергозбут» з одного боку перекладає на АТ «Полтаваобленерго» відповідальність за надані для проведення перерахунку дані, а з іншого – усі пояснення ТОВ «Полтаваенергозбут» побудовані на активному захисті дій АТ «Полтаваобленерго», тоді як останній взагалі уникає доведення обґрунтованості, переданих ним даним і, відповідно, законності спірного перерахунку. 
Також представник позивача звернув увагу, що АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут» не повідомили причини невідповідності між даними, наведеними в особистих кабінетах споживача (позивача) на їх сайтах, та у доданих до відзиву на позовну заяву (пояснення) розрахунків і актів, складених у довільній формі їх посадовими особами. Так, за доводами представника позивача, надані ТОВ «Полтаваенергозбут» розрахунки та акти звірки, не містять належного документального підтвердження та не визнані позивачем. Окрім того, не надано контррозрахунків позивача з наведенням нею письмових обґрунтованих заперечень щодо них.
При цьому за твердженнями представника позивача аварійний лічильник не може правильно фіксувати облік спожитої електричної енергії і, відповідно, не повинен експлуатуватися та підлягає заміні його власником – АТ «Полтаваобленерго», а доводи ТОВ «Полтаваенергозбут» про неправильне врахуванням цим лічильником обсягу споживання, спростовується наступними документами, складеними АТ «Полтаваобленерго»: Протоколом перевірки програмування електронного багатофункціонального засобу обліку від 25 серпня 2025 року; Актом технічної перевірки вузла обліку електричної енергії від 25 серпня 2025 року; Актом контрольного огляду засобу обліку та збереження пломб, встановлення індикаторів впливу магнітного поля на ЗО від 24 листопада 2025 року; Актом технічної перевірки вузла обліку електричної енергії від 24 листопада 2025 року; Актом контрольного огляду засобу обліку та збереження пломб, встановлення індикаторів впливу магнітного поля на ЗО від 01 грудня 2025 року. Водночас ТОВ «Полтаваенергозбут» та АТ «Полтаваобленерго» не надали суду: Протокол перевірки програмування електронного багатофункціонального засобу обліку (додаток до паспорту засобу обліку) на момент встановлення лічильника; Акт технічної перевірки вузла обліку електричної енергії зі встановленням його аварійності та її можливі причини; Акти технічної перевірки вузла обліку електричної енергії для визначення первинного та поточного параметрів показника 1.8.4. (Т4) для підтвердження факту наявності різниці між ними; Висновку незалежної технічної експертизи лічильника, з яких передбачалося б можливим встановити причину несправності або аварійності лічильника, встановленого останнім на об`єкті позивача чи втручання у його роботу; час та період, у якому він був аварійним та несправним і, відповідно, неправильно рахував спожиту електричну енергію, що було б законною підставою для здійснення перерахунку.
Також, за його доводами, лист НКРЕКП від 26 грудня 2025 року не може бути беззаперечним доказом правомірності дій та рішень відповідачів, оскільки з його змісту вбачається, що він ґрунтується виключно на поясненнях, наданих АТ «Полтаваобленерго», та не містить даних про наявність у останнього достатніх документів (доказів) для правомірності здійсненого перерахунку. Додатково зауважив, що відповідачі повинні довести дотримання ними ПРРЕЕта Кодексу комерційного обліку, а не перекладати цей обов`язок на позивача, як споживача електричної енергії.
12 січня 2026 року представник АТ «Полтаваобленерго» подав відзив на позовну заяву, у якому, не погоджуючись із доводами позивача, зазначив, що з 01 січня 2019 року АТ «Полтаваобленерго» є оператором системи розподілу електричної енергії та не надає послуги з постачання електричної енергії. Починаючи з 01 січня 2019 року позивач приєднався до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 шляхом споживання електричної енергії. 
Також пояснив, що облік спожитої електроенергії помешкання позивача за вказаною адресою здійснюється лічильником типу NIK 2303 AP6T.1402.MC.11 (заводський № 8796284) на фасаді будинку з автоматизованою системою дистанційної передачі даних засобу обліку, клас точності – 1, квартал повірки – III.2017 року, міжповірочний інтервал – 10 років, власник засобу комерційного обліку – АТ «Полтаваобленерго», дата встановлення лічильника – 16 грудня 2017 року. 05 липня 2018 року вузол обліку було винесено на фасад будівлі споживача. Вказаний лічильник параметризований заводом-виробником ТОВ «НІК-ЕЛЕКТРОНІКА» та здійснює облік електроенергії за двома тарифними зонами доби. За замовчуванням, із заводу-виробника, аварійний тариф в лічильниках NIK програмується як Т4 (номер аварійного тарифу задається при параметризації. Лічильник працює у складі автоматизованої системи контролю обліку електроенергії (АСКОЕ). У разі виникнення порушення програмування лічильника з причини виходу з ладу елемента живлення, збою програмного забезпечення, в лічильнику автоматично вмикається аварійний тариф, і всі нараховані значення електроенергії записуються в регістр аварійного тарифу, при цьому на електронному дисплеї лічильника з`являється відповідна позначка та номер тарифу Т4. За тарифними зонами Т1 та Т2 облік або взагалі не проводиться або проводиться не у повному обсязі. При цьому загальне електроспоживання відповідає показанням сумарного споживання електроенергії (Т0). Тобто загальне електроспоживання має відповідати сумарній кількості спожитої електричної енергії по всіх зонах. Обсяг електричної енергії має визначатись з урахуванням даних про обсяги електричної енергії, використані у період збоїв у роботі лічильника (роботи лічильника в аварійному стані). Електрична енергія, яка накопичена в аварійному тарифі, є фактично спожитою електричною енергією. Споживачі мають можливість проводити контроль показів приладу обліку по загальному обсягу споживання електроенергії.
Так, 25 серпня 2025 року представник Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» виконав роботи з технічної перевірки засобу обліку, під час якого було виявив збій параметризації засобу обліку із виявленням позначення символу Т4; лічильник обраховував в аварійному тарифі Т4 спожиту електричну енергію, який відображався по сумарному тарифу. Представник цього товариства замінив елемент живлення ЗВТ та провів повторну параметризацію (програмування) засобу обліку, що підтверджується Актом з технічної перевірки, заміни, збереження пломб розрахункового ЗО від 25 серпня 2025 року та Протоколом перевірки (параметризації) електронного багатофункціонального засобу обліку від 25 серпня 2025 року.
При цьому покази лічильника на час повторної параметризації (25 серпня 2025 року) складали: 1.8.0 (Т0) – 037481 кВт*г – показання сумарного споживання електроенергії, за рахунок закруглення; 1.8.1 (Т1) – 02615 кВт*г – обсяг електроенергії використаної у денні години; 1.8.2 (Т2) – 00974 кВт*г – обсяг електроенергії використаної у нічні години; 1.8.4 (Т4) – 002247 кВт*г – обсяг електроенергії використаної у період збоїв програмування лічильника (синхронізації та налаштування часу годинника) в аварійному режимі. Оскільки лічильник типу NIK 2303 AP6T.1402.MC.11 (заводський № 8796284) обліковував частину спожитої позивачем електричної енергії в зоні аварійного режиму, АТ «Полтаваобленерго» донарахувало обсяг споживання, зафіксований лічильником в аварійному режимі 2247 кВт*г з пропорційним розподілом цього обсягу електроенергії за двома тарифними зонами; згідно з вичиткою показів АСКОЕ виконано донарахування обсягів аварійної зони помісячно у період із 01 листопада 2023 року по 01 серпня 2025 року; коригування проведено на основі зчитаних загальних фактичних показів засобу обліку на початок та кінець періоду порушення роботи лічильника. 
Отже, за доводами представника АТ «Полтаваобленерго», обсяг електричної енергії 2247 кВт*г є фактично спожитим позивачем у період із 01 листопада 2023 року по 01 серпня 2025 року.
Відповідна інформація щодо скоригованих обсягів споживання передана постачальнику ТОВ «Полтаваенергозбут» у порядку передбаченому ККОЕЕ; процедура визначення обсягів споживання електричної енергії АТ «Полтаваобленерго» за зазначеною вище адресою проводиться на підставі переданих (зчитаних) показів шляхом дистанційного зчитування лічильника та у разі відсутності технічної можливості дистанційного зчитування лічильника, на підставі фактичних показів самостійно зчитаних та переданих споживачем за допомогою Веб-сайта Товариства.
Щодо доводів позивач про обов`язок АТ «Полтаваобленерго» проводити не рідше одного разу на шість місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів представник зазначив, що оператор системи зобов`язаний згідно з затвердженими графіками проводити контрольний огляд ЗКО споживачів та зчитування даних з лічильників електричної енергії не рідше одного разу на шість місяців, але лише тих ЗКО, де не забезпечено гарантоване щодобове автоматизоване дистанційне зчитування даних. Отже, в даному випадку проведення контрольних оглядів ЗКО позивача із періодичністю раз на шість місяців від ОСР не вимагається.
Щодо доводів позивача про вичерпний перелік порушень, передбачений пунктом 8.4.2 розділу 8.4. ПРРЕЕ, які надають представникам оператора системи здійснити відповідні донарахування обсягу та вартості спожитої електричної енергії, а також вимоги щодо підтвердження втручання споживача в роботу засобу обліку експертизою, представник АТ «Полтаваобленерго» зауважив, що в даній ситуації порушення роботи вузла обліку не є результатом умисних дій споживача, а виникло внаслідок порушення програмування лічильника з причини виходу з ладу елемента живлення, що у свою чергу не вимагає від ОСР доведення втручання в його роботу та проведення експертизи.
Щодо посилання позивача на порушення АТ «Полтаваобленерго» термінів повірки засобів вимірювальної техніки додатково пояснив, що рік випуску лічильника типу NIK 2303 AP6T.1402.MC.11 (заводський № 8796284) – 2017, дата повірки згідно актів технічної перевірки – 3 квартал 2017 року; за інформацією від виробника даного типу лічильників, яка є у публічному доступі, міжповірочний інтервал становить 10 років; наступна повірка – 2027 рік. 
Окрему увагу суду представник АТ «Полтаваобленерго» звернув на відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень жодного судового рішення Верховного Суду, на які посилається позивач.
13 січня 2026 року представник АТ «Полтаваобленерго» подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що відповідно до Постанови НКРЕКП від 16 листопада 2018 року № 1442 товариству видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності; з 01 січня 2019 року АТ «Полтаваобленерго» є оператором системи розподілу електричної енергії та не є постачальником електричної енергії. Предметом позову ОСОБА_1 є визнання протиправним та скасування донарахування за спожиту електричну енергію у період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року в сумі 7660,44 грн та зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» привести розрахунки у відповідність до ПРРЕЕ та ККОЕЕ. Ураховуючи те, що нарахування вартості за спожиту електричну енергію не є предметом діяльності товариства, позов ОСОБА_1 пред`явлено до неналежного відповідача.
20 січня 2026 року позивач звернувся з клопотанням, у якому просив залучити ТОВ «Полтаваенергозбут» в якості співвідповідача. На обґрунтування свого клопотання зазначив, що у справі мають бути відповідачами АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут», оскільки обидва товариства порушують права позивача, як споживача. Зокрема, АТ «Полтаваобленерго» шляхом протиправного корегування обсягів неспоживчої електричної енергії та передачі відповідних даних постачальнику ТОВ «Полтаваенергозбут», а останній шляхом протиправного донарахування у сумі 7660,44 грн, здійсненого за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року щодо споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 . У зв`язку з наведеним, просив: визнати протиправним і скасувати корегування АТ «Полтаваобленерго» даних обсягів споживання електричної енергії за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року щодо споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; визнати протиправним та скасувати донарахування АТ «Полтаваобленерго» за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року щодо споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; зобов`язати АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут» привести дані обсягів споживання електричної енергії та розрахунки за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року щодо споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 у відповідність до Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обліку електричної енергії.
21 січня 2026 року позивач подав відповідь на відзив, в якому, зазначив, що посилаючись на передбачені ПРРЕЕ зобов`язання, ТОВ «Полтаваобленерго» не вказало, який саме із наведених ним обов`язків порушив позивач, також не навів відповідних обставин і доказів. При цьому звернув увагу на наступне: акт про порушення споживачем (позивачем) будь-яких правил чи кодексів, які регулюють спірні правовідносини АТ «Полтаваобленерго» не складався; рішення про перерахунок АТ «Полтаваобленерго» не приймалося; експертиза лічильника на предмет підтвердження його аварійної роботи, неврахування електричної енергії або втручання споживача у його роботу АТ «Полтаваобленерго» не проводилась.
Водночас позивач звернув увагу на визнання самим АТ «Полтаваобленерго», що він є власником лічильника, встановленого безпосередньо ним на фасаді будинку позивача, який працює у складі автоматизованої системи контролю обліку електроенергії (АСКОЕ), а також, що облік електроенергії здійснюється за двома тарифними зонами. Наведене, на думку позивача, підтверджує доводи позовної заяви про порушення підпунктів 2.3.2. – 2.3.5. пункту 2.3. ПРРЕЕ, оскільки не позивач, а саме АТ «Полтаваобленерго» як власник лічильника є відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки, та саме на цього відповідача покладається здійснення планової заміни, технічної підтримки та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії. Також, за доводами позивача, це підтверджує, що цей відповідач, як оператор системи розподілу електричної енергії, який є відповідальним за роботу АСКОЕ, порушив вимоги підпунктів 8.1.1.-8.1.3. пункту 8.1, підпунктів 8.2.1.-8.2.4. пункту 8.2., підпунктів 8.3.1.-8.3.4. пункту 8.3. Кодексу комерційного обліку. При цьому ставить під сумнів, що АТ «Полтаваобленерго» не могло не бачити відхилень (за їх наявності) в обсягах електричної енергії протягом тривалого часу (з січня 2019 року).
Також позивач посилається на те, що відповідач не надав відповідних доказів проведення параметризації заводом-виробником ТОВ «НІК-ЕЛЕКТРОНІКА», зокрема, протоколу параметризації заводом-виробником спірного лічильника та протоколу перевірки програмування електронного багатофункціонального засобу обліку (додаток до паспорту засобу обліку) на момент встановлення цього ж лічильника, що є порушенням підпунктів 5.18.1, 5.18.8 пункту 5.18, підпунктів 6.6.7.-6.6.2. пункту 6.2 Кодексу комерційного обліку. Окрім того, звернув увагу на те, що АТ «Полтаваобленерго» не надало документальних доказів, у тому числі, складених за участю споживача, які б підтверджували настання аварійної ситуації та її причини, а також наявність різниці у значеннях показів лічильника за параметром Т4 між датами його встановлення та її виявленням цим товариством. Звернув увагу на те, що якщо тариф у грошовій формі за Т4 не встановлювався, то відповідно, відсутня можливість визначення його вартості; усі розрахунки відповідачів не можна вважати обґрунтованими, а відтак, належними і допустимими доказами; якщо Т4 – це аварійний параметр, а на відповідача покладено обов`язки своєчасного як технічного обслуговування лічильників так й усунення несправностей в їх роботі, тому саме він, а не позивач, має нести відповідальність за наслідки, оскільки у цьому відсутня вина споживача; відповідач не вказує на підставі яких норм ПРРЕЕ та ККОЕЕ ним виконано розрахунки недорахованих обсягів електричної енергії; з положень підпункту 8.6.12. глави 8.6 ККОЕЕ не вбачається можливості застосування середньодобового обсягу споживання для кожної тарифної зони або години доби до параметру лічильника Т4, оскільки 4-ої тарифної зони не існує, що підтверджується відсутністю встановлення для нього тарифу у грошовій формі; ТОВ «Полтаваобленерго» наводить зміст підпункту 8.6.13 ККОЕЕ, який не відповідає офіційному викладенню, а наведені ним обставини, не відповідають дійсності.
26 січня 2026 року представник ТОВ «Полтаваобленерго» звернулася з клопотанням про долучення доказів, зокрема, відповіді ТОВ «Нік-Еелектроніка» на адвокатський запит.
27 січня 2026 року представник ТОВ «Полтаваенергозбут» звернулася з заявою, в якій просила відмовити у прийнятті уточнення позовних вимог у зв`язку з порушенням вимог процесуального законодавства.
Ухвалою від 27 січня 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука задовольнив клопотання позивача ОСОБА_1 , залучив ТОВ «Полтаваенергозбут» до участі у справі в якості співвідповідача, виключив його як третю особу у справі.
29 січня 2026 року представник ТОВ «Полтаваенергозбут» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що це товариство здійснило нарахування позивачу вартості за спожиту електричну енергію на підставі даних, переданих оператором системи розподілу, а тому діяло в межах чинного законодавства. Так, на підставі даних від оператора системи розподілу АТ «Полтаваобленерго» обсягів спожитої електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою споживання: АДРЕСА_1 , постачальником були проведені відповідні нарахування вартості спожитої електричної енергії, що відображено у довідці про споживання електричної енергії та її оплату.
При цьому на скаргу ОСОБА_1 від 13 листопада 2025 року до НКРЕКП щодо розрахунків за спожиту електроенергію регулятором надано відповідь № 27697/20.2/9-25 від 26 грудня 2025 року про те, що ТОВ «Полтаваенергозбут» правомірно проведено перерахунок вартості спожитої електричної енергії на підставі отриманих від АТ «Полтаваобленерго» відкоригованих даних за обсягами фактично спожитої електричної енергії на об`єкті. Крім того, відповідно до листа НКРЕКП 27697/20.2/9-25 від 26 грудня 2025 року на скаргу ОСОБА_1 щодо розрахунків за спожиту електроенергію повідомлено, що враховуючи інформацію щодо наявності зафіксованого обсягу споживання електричної енергії в аварійній зоні (регістрі) лічильника, ОСР проведено вичитку даних лічильника на предмет визначення періоду його виникнення за допомогою програмного комплексу NovaSys, за результатами якої встановлено, що обсяги спожитої електричної енергії, зафіксовані в аварійній шкалі лічильника, не враховувалися під час розрахунків з 01 жовтня 2023 року. У зв`язку з чим, було проведено донарахування в обсязі 002247,995 кВт/год за період із 01 жовтня 2023 року по 25 серпня 2025 року з розподілом даного обсягу за зонами доби.
28 січня 2026 року позивач на виконання вимог ухвали суду від 27 січня 2026 року долучив у тому числі уточнення позовних вимог, відповідно до прохальної частини яких він ставить питання про: визнання протиправним та скасування донарахування АТ «Полтаваобленерго» обсягів електричної енергії в кількості 2248 кВт за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; визнання протиправним та скасування донарахування ТОВ «Полтаваенергозбут» вартості електричної енергії за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року у сумі 7660,44 грн, здійснене щодо споживача ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» та ТОВ «Полтаваенергозбут» привести розрахунки зі споживачем ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 у відповідність до Правил роздрібного ринку електричної енергії та Кодексу комерційного обліку електричної енергії.
12 лютого 2026 року позивач подав відповідь на відзив ТОВ «Полтаваенергозбут», в якому зазначив, що доводи останнього про зміну позивачем предмету позову та звернення до суду із порушенням процесуального закону не відповідають дійсності. Також зауважив, що неправомірність рішення АТ «Полтаваобленерго», його скасування та дій щодо визначення обсягів споживання електричної енергії тягне за собою неправомірність також рішення та дій ТОВ «Полтаваенергозбут» щодо визначення їх вартості (проведення перерахунку, донарахування) за спожиту електричну енергію. Окрім того, позивач навів інші доводи, які аналогічні наданим раніше в його заявах по суті.
Ухвалою від 25 лютого 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука задовольнив заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову; заборонив АТ «Полтаваобленерго», ТОВ «Полтаваенергозбут» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на повне або часткове припинення постачання електричної енергії внаслідок наявності заборгованості ОСОБА_1 щодо об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог, висловили свої заперечення щодо поданих позивачем уточнень позовної заяви; представник ТОВ «Полтаваенергозбут» просила долучити до матеріалів справи додані нею 26 січня 2026 року нові докази. Суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду заявлених позовних вимог з урахуванням заяви позивача від 28 січня 2026 року, а також про долучення до матеріалів справи поданих представником ТОВ «Полтаваенергозбут» доказів. 
Обґрунтовуючи доводи позовної заяви, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що відповідачі, будучи пов`язаними між собою особами, стверджують, що у певний період мало місце споживання позивачем електроенергії за аварійним показником лічильника Т4, а тому АТ «Полтаваобленерго» відкоригував її обсяги, а ТОВ «Полтаваенергозбут» – вартість. Проте, відповідачі не навели таких умов і не надали належних, достовірних і допустимих доказів правомірності здійснення перерахунку (корегування) позивачу спірних обсягів та вартості електроенергії.
При цьому просив урахувати, що: 
акт про порушення не складався. Відповідно, можна виснувати, що відповідачами не було встановлено фактів вчинення позивачем, як споживачем електричної енергії будь-яких порушень вимог ПРРЕЕ та ККОЕЕ. Таким чином, позивач не втручався в роботу лічильника та не вчиняв крадіжок електричної енергії; 
акт введення в експлуатацію вузла обліку електричної енергії або акт заміни вузла обліку електричної енергії не надано. У таких актах (окрім: типу і моделі лічильника; заводського номеру лічильника; місця його встановлення; дати введення в експлуатацію або заміни лічильника; схеми підключення; номерів і стану пломб; сторони, що брали участь у його встановленні) також зазначаються початкові показники лічильника; параметри тарифної конфігурації. Тобто, відповідачі мали надати документальний доказ того, що параметр лічильника Т4 був сконфігурований на споживання електричної енергії та він є показником її споживання і, відповідно, про його початковий показник. За відсутності хоча б одного із вищевказаних актів, або не зазначення в ньому даних про конфінурацію Т4 та про початковий показник на лічильнику, свідчить про те, що такай показник в дійсності від моменту встановлення такого лічильника не відображав і не міг відображати споживання електричної енергії. Отже, відповідачами не доведено фактів, які б достовірно підтверджували, що параметр Т4 – є показником саме споживання електричної енергії; дійсний початковий показник Т4 спірного лічильника на момент його встановлення АТ «Полтаваобленерго» та його збільшення у подальшому; 
протокол перевірки програмування електронного багатофункціонального засобу обліку (на час його встановлення) не надано. Водночас складання такого протоколу є обов`язковим, оскільки в ньому фіксуються відповідність параметрів засобу обліку паспортним даним та можливість його використання для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію. У протилежному випадку, використання лічильника електричної енергії забороняється та його показники не можна вважати розрахунковими. Відповідно, відповідачами не доведено фактів, які би достовірно підтверджували на момент встановлення АТ «Полтаваобленерго» спірного лічильника його справність (або несправність), а також можливість (або неможливість) його використання, як розрахункового для обліку спожитої електричної енергії. Крім того, у такому протоколі також обов`язково фіксуються усі показники лічильника (від Т0 до Т4) та висновок про його справність; 
у паспорті, технічній документації заводу-виробника та висновку заводу-виробника або висновку метрологічної установи повинно обов`язково бути зазначено: що означає регістр Т4; у яких режимах до нього записується електрична енергія та чи є вона споживчою (розрахунковою); чи може він використовуватися для комерційного обліку. Якщо в документації зазначено, що показник Т4 є службовим або тестовим регістром, він є непридатним для розрахунків, оскільки фактично не відображає споживання електричної енергії. Відповідно, за доводами позивача, відповідачами не доведено факти, які б достовірно підтверджували, що означає накопичення в регістрі лічильника Т4 (за умови доведення факту такого накопичення), та чи є це реально спожитою енергією;
висновок експертизи або експертний висновок про причини аварійності лічильника електричної енергії не надано. Відповідно, позивач стверджує, що відповідачами не доведено факти, які б достовірно підтверджували наявність та причини технічних або аварійних збоїв у роботі спірного лічильника за будь-який період та, як наслідок могло бути недораховувано певні обсяги електричної енергії (причинно-наслідковий зв`язок);
повний журнал подій лічильника фактично не надано. У цьому журналі зазначаються, окрім показників споживання електричної енергії: дати, час усіх подій, пов`язаних з помилками (аваріями) в роботі лічильника та їх коди; за цими кодами та на підставі даних паспорту і технічної документації можна встановити причини таких помилок (аварій) роботи лічильника та чи пов`язані вони з фактичним споживанням електричної енергії; журнал подій лічильника, наданий відповідачами, складаний зацікавленою особою за визначеною ними формою, оскільки лічильник не демонтувався, не вилучався і документ про зняття такого журналу без демонтажу чи вилучення лічильника не складався, він є неповним, оскільки не містить ні дати, ні часу отримання даних з лічильника (та його складання), ні даних про особу, яка підтверджує факт отримання та справжності такого журналу, а також, не містить інших обов`язкових параметрів, зокрема, дати, часу виникнення кожної аварійної ситуації та їх технічні коди.
Отже, представник позивач вважає, що перерахунок обсягів та вартості спожитої електричної енергії не ґрунтується на належних, достовірних і допустимих доказах.
Висловлені у судовому засіданні додаткові пояснення представника позивача долучено до матеріалів справи.
Представник АТ «Полтаваобленерго» у судовому засіданні звернула увагу, що позивач не заперечує факту існування договірних відносин із нею як споживачем електричної енергії. Додатково пояснила, що встановлений у домоволодінні позивача лічильник параметризований заводом-виробником ТОВ «НІК-ЕЛЕКТРОНІКА» та здійснює облік електроенергії за двома тарифними зонами доби Т1 (день) та Т2 (ніч). При цьому аварійний тариф в лічильниках NIK програмується як Т4 та у разі виникнення певного порушення в лічильнику автоматично вмикається аварійний тариф, і всі нараховані значення електроенергії записуються в регістр аварійного тарифу, а на електронному дисплеї лічильника з`являється відповідна позначка та номер тарифу Т4. За тарифними зонами Т1 та Т2 облік або взагалі не проводиться або проводиться не у повному обсязі. При цьому загальне електроспоживання відповідає показанням сумарного споживання електроенергії (Т0). Тобто загальне електроспоживання має відповідати сумарній кількості спожитої електричної енергії по всіх зонах. Отже, електрична енергія, яка накопичена, у тому числі, в аварійному тарифі, є фактично спожитою електричною енергією. Щодо доводів позивача про відсутність актів про порушення та не підтвердження несправності роботи лічильника відповідними експертними висновками, представник пояснила, що у даному випадку мова не йде про порушення споживачем правил експлуатації лічильника, або необхідності встановлення вини/її відсутності у діях споживача, оскільки встановлено, що порушення роботи цього лічильника сталося внаслідок виходу з ладу елемента живлення, після заміни якого та проведення програмування (параметризації) лічильника, його роботу було відновлено, а показники обсягів споживання донараховано, виходячи, у тому числі, з передбачених на такі випадки показників Т4, які в сумі з показниками Т1 та Т2 дорівнюють показнику Т0. 
Представник ТОВ «Полтаваенергозбут» у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
У статті 15 ЦК України передбачено, зокрема, право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). 
Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон № 2189-VIII).
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
Відповідно до пункту 1 цієї ж частини виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договорів про їх надання.
За правилами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що праву споживача на отримання належної якості житлово-комунальних послуг кореспондує обов`язок останнього оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
За змістом статей 233, 234 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 312 (далі – ПРРЕЕ).
За правилами пункту 1 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів.
У пункті 13 розділу ХVІІ «Перехідні положення» Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», зокрема, визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
За правилами пункту 1 частини третьої статті 58 Закону «Про ринок електричної енергії» та підпункту 2 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до пунктів 2.1, 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за ІЕС-кодами, зазначеними у заяві-приєднання, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та обраної комерційної пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору; оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка.
Ураховуючи наведене, починаючи з 01 січня 2019 року ОСОБА_1 приєдналася до публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приєднання споживача до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом споживання електричної енергії. 
Обставини існування договірних відносин сторони у справі не заперечують.
У рахунку (повідомленні) за спожиту електроенергію за жовтень 2025 року ТОВ «Полтаваенергозбут» визначило ОСОБА_1 , зокрема, суму 7660,44 грн у графі перерахунок. Окрім того, це товариство направило позивачу акт звірки стану розрахунків за спожиту електричну енергію за період із 01 жовтня 2023 року по 01 листопада 2025 року на підставі наданих АТ «Полтаваобленерго» даних про обсяги спожитої електричної енергії.
За доводами відповідачів, такий перерахунок було здійснено у зв`язку з виявленням збою роботи засобу обліку, зокрема частковим облікуванням спожитої позивачем електричної енергії в зоні аварійного режиму Т4 внаслідок виходу з ладу елемента живлення. У зв`язку з наведеним АТ «Полтаваобленерго» донарахувало обсяг споживання, зафіксований лічильником в аварійному режимі 2247 кВт*г із пропорційним розподілом цього обсягу електроенергії за двома тарифними зонами; згідно з вичиткою показів АСКОЕ виконано донарахування обсягів аварійної зони помісячно у період із 01 листопада 2023 року по 01 серпня 2025 року, а коригування проведено на основі зчитаних загальних фактичних показів засобу обліку на початок та кінець періоду порушення роботи лічильника. При цьому загальне електроспоживання відповідає показанням сумарного споживання електроенергії (Т0), тобто сумарній кількості спожитої електричної енергії по всіх зонах (Т1, Т2 та Т4). Отже, електрична енергія, яка накопичена, у тому числі, в аварійному тарифі, є фактично спожитою електричною енергією.
Водночас позивач та його представник стверджує, що таке донарахування є протиправним та здійснено безпідставно. 
Отже, спірним у цій справі питанням, є, зокрема, з`ясування наявності законних підстав для врахування відповідачами показників лічильника Т4 для донарахування обсягу споживання позивачу.
Пунктом 2.3.2 ПРРЕЕ передбачено, що для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені. Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник (пункт 2.3.4 ПРРЕЕ).
Планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюються їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку. Непланова заміна, ремонт розрахункових засобів вимірювальної техніки здійснюється постачальником послуг комерційного обліку за рахунок учасника роздрібного ринку, на вимогу (за ініціативою) якого здійснюється непланова заміна, ремонт розрахункового засобу вимірювальної техніки. У разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії, на підставі яких здійснювались нарахування у пред`явленому до оплати документі, споживач подає про це заяву оператору системи/постачальнику послуг комерційного обліку, а у разі виникнення сумніву у правильності суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії - учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ. На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування (пункт 2.3.5 ПРРЕЕ).
У разі тимчасового порушення роботи вузла обліку (у частині вимірювання обсягу електричної енергії та/або параметрів) не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення вимірювань до дня відновлення вимірювань, визначається відповідно до Кодексу комерційного обліку (пункт 2.3.16 ПРРЕЕ).
За правилами пункту 8.6.4 глави 8.6 розділу VIII Кодексу комерційного обліку зчитані та передані індивідуальним побутовим споживачем покази лічильника(ів) протягом періоду, що починається з четвертого календарного дня та закінчується за два календарні дні до кінця розрахункового місяця, за відсутності переданих (зчитаних) показів шляхом дистанційного зчитування лічильника, є (до дати отримання наступних фактичних показів лічильника) вихідними даними для визначення оціночних показів лічильника (зокрема на початок першої доби наступних календарних місяців) та вважаються показами лічильника на початок доби їх передачі.
У разі використання інтервальних (багатозонних або погодинних) лічильників середньодобовий обсяг споживання визначається для кожної тарифної зони або години доби. Допускається визначення інтервальних обсягів спожитої електричної енергії відповідно до питомої ваги середньодобового обсягу споживання електроустановок для кожної тарифної зони або години доби та загального фактичного обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді, визначеного на основі зчитаних інтегральних показів інтервального лічильника (пункт 8.6.12 глави 8.6 розділу VIII Кодексу комерційного обліку).
Пунктом 8.6.13 глави 8.6 розділу VIII цього Кодексу визначено, що у разі проведення споживачем розрахунків за спожиту електричну енергію згідно з показами встановленого на його об`єкті багатотарифного лічильника обсяг спожитої електричної енергії визначається відповідно до питомої ваги обсягу електричної енергії, що спожита у відповідній зоні доби протягом розрахункового періоду, до загального обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді.
Оператор системи зобов`язаний згідно з затвердженими графіками за місцем провадження господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії проводити: контрольний огляд ЗКО споживачів та зчитування даних з лічильників електричної енергії, де не забезпечено гарантоване щодобове автоматизоване дистанційне зчитування даних, не рідше одного разу на шість місяців (пункт 6.5.1 Кодексу).
При первинній параметризації (програмуванні) електронного багатотарифного (багатофункціонального) ЗКО встановлюються параметри, достатні для введення його в експлуатацію, залежно від розрахункової схеми обліку, порядку розрахунків за електричну енергію та вимог щодо інформаційного обміну у складі АСКОЕ (пункт 5.18.3 Кодексу).
Параметризація (програмування) інтервальних/зонних ЗКО на території ліцензованої діяльності оператора системи здійснюється відповідно до вимог замовника та набору типових протоколів параметризації, що оприлюднюються оператором системи на його вебсайті та містять вичерпні набори обов`язкових параметрів програмування ЗКО для забезпечення вимірювання електричної енергії та інформаційного обміну відповідно до вимог цього Кодексу (зокрем а для здійснення розрахунків за тарифами, диференційованими за періодами часу). Допускається відхилення від налаштування параметрів, встановлених типовими протоколами параметризації, у разі необхідності налаштування інформаційної взаємодії з конкретною АС ППКО (пункт 5.18.4 Кодексу).
Так, облік спожитої електроенергії домоволодіння позивача здійснюється лічильником типу NIK 2303 AP6T.1402.MC.11, заводський – № 8796284, за двома тарифними зонами – «день» та «ніч», що диференційовані за періодами часу (зонними тарифами): 1.8.0 – загальний, 1.8.1 – день, 1.8.2 – ніч, а також 1.8.3/1.8.4 – аварійний тариф; працює в складі автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії з дистанційною передачею даних про обсяги споживання електричної енергії; клас точності – 1, дата повірки – III.2017 року, власник засобу комерційного обліку – АТ «Полтаваобленерго», місце встановлення лічильника – фасад.
З протоколу перевірки програмування електронного багатофункціонального засобу обліку від 25 серпня 2025 року вбачаються такі показники: 1.8.0 – 037481,00 кВт, 1.8.1 – 026158,00 кВт, 1.8.2 – 009074,00 кВт, 1.8.4 – 002247,00 кВт.
З відповіді НКРЕКП 27697/20.2/9-25 від 26 грудня 2025 року, адресованій ОСОБА_1 , зокрема, вбачається, що для багатотарифного лічильника електричної енергії, зокрема типу NIK, у разі збою дати та часу, відбувається перехід лічильника в аварійний режим (спожита електрична енергія обліковується в аварійній тарифній зоні, а також накопичувальним підсумком в сумарній тарифній зоні Т0 – регістр 1.8.0). Ураховуючи інформацію щодо наявності зафіксованого обсягу споживання електричної енергії в аварійній зоні (регістрі) лічильника, ОСР проведено вичитку даних лічильника на предмет визначення періоду його виникнення за допомогою програмного комплексу NovaSys, за результатами якої встановлено, що обсяги спожитої електричної енергії, зафіксовані в аварійній шкалі лічильника, не враховувалися під час розрахунків із 01 жовтня 2023 року. У зв`язку з чим, було проведено донарахування в обсязі 002247,995 кВт/год за період із 01 жовтня 2023 року по 25 серпня 2025 року з розподілом даного обсягу за зонами доби.
За змістом інформаційного листа, наданого ТОВ «Нік-Електроніка», лічильник NIK 2303 AP6T.1402.MC.11, заводський – № 8796284 є тарифним приладом обліку електроенергії та відповідно може бути запрограмованим на облік спожитої електроенергії по чотирьом тарифам, які позначаються: Т1, Т2, Т3, Т4. При цьому за замовчуванням із заводу-виробника аварійний тариф в таких лічильниках програмується як Т4. Виникненні на РКІ лічильника індикатора Т4 означає, що в приладі обліку відбувся збій часу та дати, що додатково призвело до переходу лічильника на облік електроенергії в аварійному тарифі Т4. Аварійний тариф – це тариф, в який переходить лічильник електроенергії під час збою дати та часу або тарифної системи. При цьому вся спожита електрична енергія буде враховуватися в аварійному тарифі та підсумовуватися в сумарний тариф. Такі ситуації (при появі індикації Т4) можуть виникнути, зокрема, через невчасну заміну вбудованого елементу живлення в приладі обліку. При переході лічильника на облік спожитої електроенергії за аварійним тарифом Т4 на приладі обліку з`являється відповідна індикація поточного тарифу – Т4, також може з`явитися символ – трикутник із знаком оклику, або індикація помилки – Err 006. За умови, що прилад обліку справний і перехід лічильника на облік електроенергії за аварійним тарифом Т4 пов`язаний зі збоєм дати та часу внаслідок виходу з ладу вбудованого елементу живлення, прилад обліку електроенергії рахує спожиту енергію коректно.
Аналіз наведених вище норм, роз`яснення НКРЕКП та наданої заводом-виробником інформації, дає підстави для висновку про те, що зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи. Так, обсяг спожитої споживачем енергії, об`єкт споживання якого оснащений багатотарифним лічильником, здійснюється на підставі показів цього лічильника, виходячи з питомої ваги обсягу електричної енергії, що спожита у відповідній зоні доби протягом розрахункового періоду, до загального обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді. При цьому, якщо тарифний прилад обліку електроенергії запрограмований на облік спожитої електроенергії, зокрема, за тарифами Т1, Т2, Т4, розрахунок обсягу споживання здійснюється виходячи із цих показників. За відсутності переданих (зчитаних) показів шляхом дистанційного зчитування лічильника вихідними даними для визначення оціночних показів лічильника є зчитані та передані індивідуальним побутовим споживачем покази лічильника. Обсяг спожитої електричної енергії розраховується за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії у разі тимчасового порушення роботи вузла обліку.
Ураховуючи наведене, суд критично оцінює доводи позивача та його представника про безпідставне врахування відповідачами показників Т4 (аварійного тарифу) під час визначення обсягу та вартості спожитої електричної енергії із посиланням, зокрема, на відсутність доказів несправності засобу обліку позивача, оскільки в даному випадку перехід лічильника на облік електроенергії за таким тарифом відбувся внаслідок виходу з ладу вбудованого елементу живлення, що не пов`язано з винними діями споживача та несправністю такого засобу (порушенням роботи вузла), отже, не потребує складання відповідних актів та проведення експертиз. 
Суд звертає увагу, що в даному випадку донарахування відповідачами обсягу та вартості спожитої електричної енергії є фактично коригуванням на підставі всіх показників, які зафіксували обсяг, який фактично спожив позивач. 
Сумніви представника позивача щодо технічної можливості та фактичного оснащення лічильника NIK 2303 AP6T.1402.MC.11, заводський – № 8796284, зокрема, програмування обліку споживання електроенергії по чотирьом тарифам, які позначаються: Т1, Т2, Т4, спростовуються наданою заводом-виробником інформацією, а доводи про порушення термінів проведення повірки лічильника – положеннями пункту 6.5.1 Кодексу комерційного обліку та поясненнями представника АТ «Полтаваобленерго».
Ураховуючи наведене, доводи позивача щодо порушення відповідачами ПРРЕЕ під час здійснених донарахувань обсягів спожитої електричної енергії спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.
Решта доводів позивача та його представника ґрунтуються виключно на власному трактуванні відповідних положень законодавства та не доводять наявність порушеного відповідачами права позивача, як споживача послуг. Тоді як відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справі № 755/3563/21 від 06.09.2023, яка за правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою для врахування.
Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29).
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами першою–третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
За правилами частин восьмої, дев`ятої статті 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Ураховуючи наведене, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25 лютого 2026 року, підлягають скасуванню.
Керуючись статтями 76-81, 158, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання протиправним та скасування донарахування за електричну енергію, зобов`язання вчинити дії.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25 лютого 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», ЄДРПОУ 00131819, місцезнаходження: вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава.
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», ЄДРПОУ 42223804, місцезнаходження: вул. Панянка, буд. 65Б, м. Полтава.

Суддя Т. М. Ковальчук