номер провадження справи 6/16/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026 Справа № 910/16401/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 910/16401/25
за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016» (69065, м. Запоріжжя, провулок Явірний, буд. 6)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю « 2х2 Фінанс» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12)
про стягнення грошових коштів.

Процесуальні дії по справі.
30.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява (вх. № 16401/25, документ сформований в системі Електронний суд 30.12.2025) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю « 2х2 Фінанс» про стягнення суми 27749,35 грн, яка складається з: 16191,50 грн заборгованість за внесками на обслуговування будинку та прибудинкової території, 9694,72 грн – інфляційні втрати та 1863,13 грн – 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2026 відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю « 2х2 Фінанс» про стягнення загальної грошової суми в розмірі 27749,35 грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.
Супровідним листом від 27.01.2026 №910/16401/25/533/26 матеріали справи №910/16401/25 спрямовані на адресу Господарського суду Запорізької області.
05.02.2026 матеріали вказаної позовної заяви (справа №910/16401/25) надійшли до Господарського суду Запорізької області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.02.2026, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №910/16401/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою суду від 10.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/16401/25 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/16/26. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі №910/16401/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/16401/25 від 10.02.2026 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 10.02.2026 о 18 год. 50 хв. (позивач), о 18 год. 54 хв. (відповідач), про що свідчать довідки про доставку електронних листів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 12.03.2026 сплив тридцятиденний строк, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті. 
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення – 10.04.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив, що ТОВ « 2х2 Фінанс» є власником квартири АДРЕСА_1 . У даному будинку, відповідно до установчих зборів від 18.08.2016 та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016». 
Позивач доводить, що відповідач належним чином не виконує рішення загальних зборів ОСББ «ЯВІР-2016», якими були встановлені розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.01.2021 по 31.12.2022 – у розмірі 5 гривень за 1 кв.м загальної площі квартири, за вивіз сміття 15 гривень за особу, що проживає в квартирі та 50 гривень з квартири на ремонт будинку; 01.01.2023 по 31.12.2024 – 7,50 грн./кв.м.; з 01.01.2025 – 9,00 грн./кв.м., не сплачував протягом 2022 – 2025 р.р. внески на утримання будинку та прибудинкової території. Станом на 01.11.2025 має заборгованість у розмірі 16191,50 гривень. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання позивач, нарахував та заявив до стягнення з відповідача суму 3% річних за період з 01.01.2022 по 31.10.2025 та суму інфляційних втрат за період прострочення з січня 2022 р. по жовтень 2025 р.
У відзиві (вх. №3464/08-08/26), який надійшов до суду 16.02.2026 (документ сформований в системі Електронний суд 13.02.2026) відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач, як юридична особа не може проживати у квартирі. Зазначив про неправильність розрахунку здійсненого позивачем місячного платежу за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 286,5 грн. Відповідно до розрахунку відповідача сума щомісячного внеску складає 256,50 грн. Зауважив, що в наданому позивачем розрахунку станом на 01.01.2022 вже існувала заборгованість в сумі 1889,00 грн, походження якої відповідачу не відомо. Також з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 заперечив проти нарахування на суму заборгованості компенсаційних санкцій (3% річних та інфляційних втрат) за весь період прострочення. Вважає, що нарахування повинно здійснюватися починаючи з 31.12.2023. Просив в задоволенні позову відмовити. 
Позивач у відповіді на відзив від 18.02.2026 (вх. 3745/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 18.02.2026) зазначив, що розрахунок здійснено відповідно до затверджених рішеннями ОСББ тарифів із розрахунку проживання 1 особи. Відповідач після набуття права власності на квартиру до правління ОСББ з питанням щодо зміни даних власника та здійснення перерахунку заборгованості не звертався. Стовно посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 зазначив, що внески ОСББ не є житлово-комунальною послугою у розумінні вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому дія вказаної постанови КМУ не забороняє застосування положень ст. 625 ЦК України. 
Відповідач не скористався наданим йому правом на подання заперечень на відповідь на відзив.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер витягу: 368951735, дата формування: 07.03.2024, реєстраційний номер майна: 2410978023101) 16.07.2021 за Товариством з обмеженою відповідальністю « 2х2 Фінанс» зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна – квартиру АДРЕСА_1 .
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016» створено відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» шляхом реорганізації житлово-будівельного кооперативу «Енергетик» і є його правонаступником та об`єднує власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №6 за адресою: Україна, Запорізька область, місто Запоріжжя, провулок Явірний.
20.09.2016 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016», код ЄДРПОУ 20515448, за адресою: м. Запоріжжя, провулок Явірний, будинок 6 внаслідок реорганізації ЖБК «Енергетик».
Відповідно до Витягу з Реєстру неприбуткових установ та організацій, 20.02.2020 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016», код ЄДРПОУ 20515448 на підставі рішення Управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області №2008284600014 включено до Реєстру неприбуткових установ та організації.
Рішенням загальних зборів «ЯВІР-2016», оформленим протоколом №9 від 29.11.2020 (Витяг з Протоколу Загальних зборів ОСББ «ЯВІР-2016» №9 наявний в матеріалах справи), визначений розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5 грн 00 коп. за 1 кв.м., 50 грн 00 коп. з квартири на ремонт будинку, за вивіз сміття 15 грн 00 коп. на особу, про проживає в квартирі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ОСББ, не пізніше останнього календарного дня місяця, за який здійснюється оплата.
Рішенням загальних зборів ОСББ «ЯВІР-2016», оформленим протоколом №11 від 11.12.2022, затверджено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком з 01.01.2023 у розмірі 7 гривень 50 коп. за 1 кв.м.
29.12.2024 рішенням Загальних зборів ОСББ «ЯВІР-2016», оформленим протоколом №13 від 29.12.2024, затверджено розмір внесків на утримання будинку з 01.01.2025 у розмірі 9,00 гривень за 1 кв.м.
Відповідач, як співвласник ОСББ, зобов`язання щодо своєчасної оплати внесків за надані послуг не здійснював, внаслідок чого за період січень 2022 р. – жовтень 2025 р. виникла заборгованість. 
В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем зобов`язань зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком за період з 2022 – 2025 р.р. 
За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач враховуючи положення ст. 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення 3% річних та інфляційні втрати за загальний період прострочення з 01.01.2022 по 31.10.2025.
Зазначене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі. 
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 385 ЦК України встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-ПІ.
Основна діяльність об`єднання, відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20 вересня 2016 проведено державну реєстрацію юридичної особи – Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016», код ЄДРПОУ 20515448.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Статуту ОСББ затвердженого протоколом установчих зборів від 18.08.2016, метою створення Об`єднання є забезпечення захисту прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів від співвласників та мешканців багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками (згідно п. 133.4.6 Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу щодо оподаткування неприбуткових організацій»). Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання (п. 2 розділу ІІ Статуту).
Предметом діяльності ОСББ є, зокрема, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (п. 3 розділу ІІ Статуту).
За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. 
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Частиною 1ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Відповідно до ст. 21 Закону України Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» кошти об`єднання складаються, зокрема, з внесків та платежів співвласників.
Згідно з ч. 3 статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
З викладеного вбачається, що прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та приписів Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»
Системний аналіз викладених вище норм статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» дозволяє дійти висновку, що зазначений закон передбачає комплекс взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема, праву об`єднання, в особі його загальних зборів, на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (статті 10, 16 Закону) кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири або нежитлових приміщень (статті 15, 20 Закону).
Як встановлено судом та підтверджено наявними матеріалами у справі рішеннями загальних зборів ОСББ «ЯВІР-2016», які оформлені Протоколами № 9 від 29.11.2020, №11 від 11.12.2022 та №13 від 29.12.2024, протягом 2022-2025 років, були встановлені розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.01.2021 по 31.12.2022 – у розмірі 5 гривень за 1 кв.м загальної площі квартири, за вивіз сміття 15 гривень за особу, що проживає в квартирі та 50 гривень з квартири на ремонт будинку; 01.01.2023 по 31.12.2024 – 7,50 грн./кв.м.; з 01.01.2025 – 9,00 грн./кв.м.
Матеріали справи не містять доказів оскарження зазначених вище рішень Загальних зборів ОСББ «ЯВІР-2016», які оформлені відповідними протоколами в судому порядку, а тому вони є обов`язковими для виконання відповідачем, який є власником нежитлового приміщення і зобов`язаний нести обов`язки співвласника майна у багатоквартирному будинку.
Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.2018 у справі №910/13182/17).
Судом враховано правову позицію Верховного Суду, яку викладено у постанові від 06.07.2018 у справі №910/582/17, стосовно того, що законодавством, в будь-якому випадку (незалежно від встановлення строків сплати внесків і платежів у статуті) покладено на співвласника обов`язок своєчасної сплати відповідних платежів, які є щомісячними.
Отже, Відповідач, як співвласник в багатоквартирному будинку №6, провулок Явірний у місті Запоріжжя, зобов`язаний щомісячно здійснювати внески та платежі на утримання спільного майна багатоквартирного будинку. 
Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлової послуги відносить послугу з управління багатоквартирним будинком.
Відповідно до частин 1, 2 ст.9 зазначеного закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Відповідно до наведених приписів закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має здійснювати оплату спожитих послуг щомісяця. 
Рішенням загальних зборів ОСББ «Явір-2016», оформленим протоколом №9 від 29.11.2020 року, визначено строк оплати внеску на утримання будинку – не пізніше останнього дня календарного дня місяця, за який здійснюється оплата. Інших рішень, якими б вищий орган управління об`єднання змінив строки оплати внесків на утримання будинку, матеріали справи не місять. 
Ураховуючи наведене, відповідач як співвласник в багатоквартирному будинку зобов`язаний сплачувати внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі, визначеному загальними зборами ОСББ «Явір-2016», щомісяця, не пізніше останнього дня календарного дня місяця, за який здійснюється оплата.
За розрахунком позивача розмір щомісячного внеску на управління багатоквартирним будинком: за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 становить 286,60 грн (5,00 грн х 41,3 кв.м. + 15 грн х 2 + 50 грн); за період з 01.01.2023 по 31.12.2024 - 309,75 грн (7,50 грн х 41,3 кв.м.); за період з 01.01.2025 по 30.10.2025 - 371,70 грн (9,00 грн х 41,3 кв.м.). 
Як вбачається з такого розрахунку, позивач указує на наявність заборгованості відповідача станом на початок січня 2022 р. в розмірі 1602,50 грн. 
Втім, належного обґрунтованого розрахунку такої суми з зазначенням періоду та щомісячної суми нарахувань, часткової оплати відповідних сум тощо позивач суду не надав. 
Як установлено судом, відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 з 16.07.2021. З огляду на ненадання обґрунтованого розрахунку заборгованості за внесками на утримання будинку в розмірі 1602,50 грн, яка, за твердженням позивача, існувала станом на 01.01.2022, суд не може виснувати, що такий борг виник після набуття відповідачем у власність зазначеної квартири.
Також суд не погоджується з розрахунком розміру внеску на управління багатоквартирним будинком, здійсненим позивачем, за період 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 286,50 грн. Так, позивачем нарахування суми за вивезення сміття здійснювалось із розрахунку на дві особи. Водночас, до матеріалів справи не надано доказів проживання / користування квартирою, яка належить відповідачеві, двох осіб. Доказів та належного обґрунтування підстав для нарахування суми щомісячного внеску на утримання будинку в розмірі 286,60 грн з розрахунку сум за вивезення сміття за дві особи матеріали справи не містять. Таким чином правомірним є нарахування внеску за вказаний період (з 01.01.2022 по 31.12.2022) в сумі 271,50 грн (41,3 кв.м. х 5 грн. + 15 грн (за вивезення сміття за одну особу) + 50 грн (ремонт будинку).
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що загальний розмір внеску за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 повинен становити 256,50 грн (41,3 кв.м. х 5 грн. + 50 грн.), тобто без вартості послуг на вивезення сміття. 
Суд констатує, що розміри внесків були погодженні рішеннями загальних зборів ОСББ, які були чинними в період їх нарахування. Не надання позивачем доказів проживання у квартирі, належній відповідачеві, не є підставою для звільнення відповідача від оплати сум, визначених вищим органом управління об`єднання за вивезення сміття. Відповідачем не надано доказів того, що вказане приміщення ним не використовувалось у спірний період. Інший підхід для здійснення розрахунку внесків на утримання будинку за період 01.01.2022 – 31.12.2022 суперечив би презумпції справедливості у порівнянні з іншими добросовісними власниками в багатоквартирному будинку, які сплачують відповідні внески у встановленому розмірі.
В іншій частині суд вважає, що розрахунок розміру заборгованості зі щомісячного внеску на управління багатоквартирним будинком за період з 01.01.2023 по 31.10.2025 виконаний позивачем правильно. 
Відповідач не заперечив правильності такого розрахунку, наведеного позивачем, власного контррозрахунку не навів.
З урахуванням викладеного, за період 01.01.2022 – 31.10.2025 розмір внесків відповідача на утримання (обслуговування) будинку та прибудинкової території становить 14409,00 грн (за 2022 рік – 3258,00 грн, за 2023 - 2024 р.р – 7434,00 грн та за 10 місяців 2025 року – 3717,00 грн).
Доказів виконання зобов`язання і перерахування позивачу вказаної суми боргу відповідач не надав. 
Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період 01.01.2022 – 30.10.2025  в розмірі 14409,00 грн.
В іншій частині вимог про стягнення заборгованості за внесками на утримання будинку в сумі 1782,50 грн суд відмовляє. 
За порушення відповідачем строків оплати внесків на утримання будинку позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1863,13 грн за період прострочення з 01.01.2022 по 31.10.2025 та інфляційні втрати у розмірі 9694,72 грн за загальний період прострочення з січня 2022 р. по жовтень 2025 р. включно.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. 
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг з утримання будинку підтверджується матеріалами справи та є доведеним. 
У відзиві на позов Відповідач посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 заперечив проти нарахування 3% річних та інфляційних втрат у період до 31.12.2023.
Суд відхиляє доводи відповідача в цій частині з огляду на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в редакції станом на 05.03.2022 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
В чинній редакції вказана Постанова визначає, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.
У п. 1-1 постанови встановлено, що дія абзаців першого та третього пункту 1 цієї постанови поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану.
Аналіз наведеного нормативно-правового акта свідчить, що Постанова №206 в редакції від 05.03.2022 забороняла нарахування штрафних та компенсаційних санкцій за несвоєчасну оплату спожитих комунальних послуг лише населенням. Тобто не застосовна до юридичних осіб – споживачів житлово-комунальних послуг. Після внесення змін до даної постанови згідно з Постановою КМ № 390 від 21.04.2023 заборона нарахування штрафних та компенсаційних санкцій розповсюдила свою дію і на юридичних осіб за несвоєчасне та/або неповне внесення ними плати за житлово-комунальні послуги, однак за умови, що в цих приміщеннях розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи.
Відповідач доказів на підтвердження споживання у квартирі №1, провулок Явірний, 6 відповідної житлової послуги населенням – внутрішньо переміщеними особами та, відповідно, наявності правових підстав для застосування до відповідача положень зазначеної вище постанови КМУ, суду не надав.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин.
Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань.
Згідно з наданими позивачем розрахунками, 3% річних нараховані на суму простроченого грошового зобов`язання за період прострочення з 01.01.2022 по 31.10.2025, а інфляційні втрати з січня 2022 р. по жовтень 2025 р.
Як виснував суд, відповідач як співвласник в багатоквартирному будинку зобов`язаний сплачувати внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі, визначеному загальними зборами ОСББ «Явір-2016», щомісяця, не пізніше останнього дня календарного дня місяця, за який здійснюється оплата. 
Для оцінки правильності нарахування позивачем компенсаційних санкцій господарському суду слід встановити не тільки документально підтверджену суму боргу, а й дату, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто з`ясувати момент прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. 
Суд зазначає, що прострочення слід розглядати як юридичний склад, що тягне за собою зміну правовідносин сторін по зобов`язанню, яке не виконано в строк. Складовими прострочення при цьому є, зокрема, такі юридичні факти як настання строку виконання зобов`язання та невиконання стороною зобов`язання у встановлений строк.
Як убачається з розрахунків інфляційних втрат та трьох процентів річних, позивач нараховує такі компенсаційні санкції на суму заборгованості, яка виникла станом на 01.11.2025 в сумі 16191,50 грн.
Як установлено судом, відповідач зобов`язаний сплачувати внески на утримання будинку щомісяця, не пізніше останнього дня поточного місяця. Відтак, прострочення виконання грошового зобов`язання виникає у відповідача з першого числа місяця, наступного за звітним. З урахуванням наведеного, правомірним є нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму місячного платежу, за яким відповідач допустив прострочення оплати, починаючи з першого числі місяця, наступного місяцем, в якому не оплачено послуги з управління багатоквартирним будинком (для прикладу за січень 2022 р. – починаючи з 01.02.2022).
При цьому, позивачем нараховано компенсаційні санкції на суму заборгованості за жовтень 2025 р. Однак, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаний період з 01.11.2025, а позивач нараховує інфляційні втрати та три проценти річних по 31.10.2025, сума заборгованості за жовтень 2025 року не включається судом у розрахунок компенсаційних санкцій.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних, з урахуванням щомісячної суми внеску на утримання будинку, яка визнана судом правомірною (з 01.01.2022 по 31.12.2022 – 271,50 грн; з 01.01.2023 по 31.12.2024 – 309,75 грн, з 01.01.2025 – 371,70 грн), строку виконання відповідачем зобов`язань з оплати внесків на утримання будинку, та не виходячи при цьому за період розрахунку компенсаційних санкцій, визначений позивачем (01.01.2022 по 31.10.2025), суд доходить висновку, що такі розрахунки є неправильними. 
З урахуванням наведених вище висновків, за розрахунком суду, здійсненим за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», правомірним є стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 01.02.2022 по 31.10.2025 року в сумі 2686,39 грн та трьох процентів річних в сумі 763,68 грн. 
В іншій частині вимог про стягнення 3% річних у розмірі 1099,45 та інфляційних втрат в розмірі 7008,33 грн суд відмовляє, оскільки такі вимоги заявлені безпідставно.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, позовні вимоги суд задовольняє частково.

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.
Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «ЯВІР-2016» при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2725,20 грн (платіжна інструкція № 3 від 09.01.2025).
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року в розмірі 3028,00,00 грн. 
Позивачем заявлено одну майнового характеру (стягнення 27749,35 грн).
Таким чином, виходячи з вищенаведених норм Закону, судовий збір за подання позовної заяви складає 3028,00 грн.
Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Беручи до уваги викладене, враховуючи подання позову до суду в електронній формі, судовий збір за подання позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).
Отже, позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законом. Сума зайво сплаченого судового збору складає 302,80 грн (2725,20 грн – 2422,40 грн).
Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
З урахуванням наведеного, сума судового збору в розмірі 302,80 грн підлягає поверненню позивачеві за наявності відповідного клопотання.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1559,02 грн. Судовий збір за подання позову в розмірі 863,38 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « 2х2 Фінанс» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12; ідентифікаційний код юридичної особи 38618785) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЯВІР-2016» (69065, м. Запоріжжя, провулок Явірний, буд. 6; ідентифікаційний код юридичної особи 20515448) заборгованість за внесками на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 14409,00 грн (чотирнадцять тисяч чотириста дев`ять гривень 00 коп.), 3% річних у розмірі 763,68 грн (сімсот шістдесят три гривні 68 коп.), інфляційні втрати у розмірі 2686,39 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят шість гривень 39 коп.), судовий збір в розмірі 1559,02 грн (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 02 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 10.04.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько