ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/803/484/26 Справа № 181/1740/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Петренко К.Л., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., - 

ВСТАНОВИВ:
До Дніпровського апеляційного суду від адвоката Петренко К.Л., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Крот С.І.
В своїй заяві адвокат Петренко К.Л. просить відвести суддю Крот С.І. від розгляду її апеляційної скарги на постанову Новокодацького районного суду м.Дніпра від 06 серпня 2025 року, з мотивів того, що суддя Крот С.І. є упередженою у даній справі, оскільки суддя без будь-яких мотивувань своїх рішень відмовила в задоволенні клопотань сторони захисту, чим позбавила сторону захисту права на справедливий розгляд справи об`єктивним та безстороннім судом. 
В судове засідання ОСОБА_1 та його адвокат Петренко К.Л. не з`явились. 
Адвокат Петренко К.Л. на адресу суду направила клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, 14 квітня 2026 року Дніпровським апеляційним судом було вжито заходів щодо забезпечення участі ОСОБА_2 в режимі відеоконференції, однак остання на зв`язок не вийшла. Апеляційний суд вирішив за можливе заяву захисник про відвід судді за її відсутності, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП.
Вивчивши вимоги заяви про відвід, перевіривши її доводи, приходжу до наступного висновку.
Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, а також спеціальних норм, що передбачають можливість заявити відвід судді і, відповідно не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.
Так, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно положень ч. 1 ст. 2 КУпАП, ч. 2 ст. 7 КУпАП, ст. ст. 9, 129 Конституції України, при вирішенні питання про відвід судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не регламентовано нормами КУпАП, є підстави для застосування аналогії закону у вигляді норм КПК України, а питання про відвід вирішувати в порядку ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України. 
Так, статтею 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді справи, а статтею 76 КПК України визначено випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.
В рішенні Європейського суду у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009) зазначено, що наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п. 1 ст. 6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.93, та «Ветштайн проти Швейцарії7; заява № 33958/96). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96). Безсторонність суду визнається, поки не надано доказів протилежного (рішення «Ветштайн проти Швейцарії).
Враховуючи викладене, суд не вбачає у заявлених адвокатом Петренко К.Л. обставинах підстав для відводу, оскільки вони не свідчать про неупередженість або безсторонність судді Крот С.І. при розгляді справи. Незгода учасників процесу з прийнятими суддею під час розгляду справи рішеннями не є підставою для відводу судді.
Інші обставини, які б виключали участь судді Крот С.І. у розгляді даної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені, відтак заява про відвід задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Заяву адвоката Петренко Катерини Леонідівни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Крот С.І. - залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        О.Ю. Іванченко