печерський районний суд міста києва

Справа № 757/29417/25-ц 
пр. 2-7440/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва 
у складі головуючого судді Головко Ю. Г.,
за участю секретаря судових засідань Сіренко С. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якому просив зобов`язати відповідача надати інформацію щодо суми коштів та руху коштів по рахунку, відкритому на ім`я померлого ОСОБА_2 за період з 01.03.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.07.2024 (справа № 758/9334/24), а також підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 27.08.2024 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії НОМЕР_1 .
Згідно із заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Бондар Т. І. 01.04.2011, зареєстрованого в реєстрі № 685, все майно спадкодавця заповідано його сину ОСОБА_1 . Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину, зокрема на грошові кошти, розміщені на рахунках у АТ КБ «ПриватБанк». 
Разом з тим, як зазначає позивач, відповідно до довідки Пенсійного фонду України, сума нарахованої пенсії спадкодавця за період з 01.03.2022 року по 31.03.2024 року значно перевищує залишок коштів, визначений банком. З метою з`ясування обставин руху коштів позивач та нотаріус звертались до банку з відповідними запитами, однак отримали відмову з посиланням на банківську таємницю. Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права як спадкоємця, позивач звернувся до суду.
Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку окремого провадження; інформація про рух коштів становить банківську таємницю; позивачем не доведено факт порушення його прав.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2025 відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду.
Позивач у судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності сторін, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 27.08.2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві.
Факт смерті спадкодавця також встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.07.2024 року у справі №758/9334/24.
Згідно заповіту від 01.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Бондар Т.І. та зареєстрованого в реєстрі за №685, ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно своєму сину - ОСОБА_1 .
30.08.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юндою Н.П. заведено спадкову справу №72910049.
07.05.2025 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №5-1061, відповідно до якого він набув право на грошові кошти, що знаходились на рахунках у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зокрема на рахунку
НОМЕР_3 .
Згідно листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.11.2024 року №20.1.0.0.0/7-241107/34658-БТ, залишок коштів на вказаному рахунку становить 55 873,57 грн.
Водночас, відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 19.03.2025 року, наданої на адвокатський запит, загальна сума нарахованої та фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2022 року по 31.03.2024 року становить 232 829,23 грн.
З метою з`ясування руху коштів по рахунку спадкодавця приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юндою Н.П. було направлено запит до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак листом банку було відмовлено у наданні відповідної інформації з посиланням на те, що така інформація може бути надана виключно на підставі рішення суду.
Аналогічну відмову отримано позивачем при безпосередньому зверненні до банку.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У статті 41 Конституції України зазначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Права i обов`язки, які не входять до складу спадщини імперативно визначені у статті 1219 ЦК України є виключними та розширеному тлумаченню не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Отже, з моменту відкриття спадщини позивач як спадкоємець замінює спадкодавця у всіх правовідносинах, що не припинилися у зв`язку зі смертю останнього, у тому числі у правовідносинах з банківською установою.
Таким чином, з моменту відкриття спадщини позивач як спадкоємець є правонаступником спадкодавця у правовідносинах, що не припинилися, у тому числі у відносинах з банківською установою.
Банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність (частина перша статті 1076 ЦК України).
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).
Пунктом 3.4. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14 липня 2006 року № 267, визначено, що для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку та залишок коштів на ньому.
Згідно пункту 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.
Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 20 листопада 2019 року у справі № 761/4625/16-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 757/23191/20-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 761/39915/19.
У зазначених рішеннях Верховний Суд виходив з того, що спадкоємець має право отримувати інформацію про рахунки та рух коштів спадкодавця, оскільки такі відомості є складовою спадкового майна, а відмова банку у їх наданні підлягає судовому захисту.
Суд враховує, що право на отримання інформації про склад спадкового майна є складовою права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України.
Відмова у наданні такої інформації перешкоджає позивачу у встановленні обсягу спадкового майна та реалізації належних йому прав.
Доводи відповідача щодо необхідності розгляду справи в порядку окремого провадження є безпідставними, оскільки між сторонами наявний спір про право, що підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Посилання відповідача на відсутність порушення прав позивача суд відхиляє, оскільки сама відмова у наданні інформації свідчить про невизнання такого права.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню 1211, 20 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 223, 259, 263-265 ЦПК України, статтями 1216, 1218, 1220, 1076 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», суд -
ВИРІШИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1-Д) надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) інформацію, про суму коштів, операції, списання, зняття, перерахування коштів по рахунку НОМЕР_3 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я померлого ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), за період з 01.03.2022 по 31.03.2024. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у сумі 1211, 20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Суддя Ю. Г. Головко