Справа №522/3684/26
Провадження №2-а/522/226/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року         м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої – судді Косіциної В.В.,
за участі секретаря судового засідання – Гресько Б.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
12 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано з власної ініціативи у Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції наступні відомості: належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якої було 01 березня 2026 року прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції та відеозаписи з відео-реєстратора службового транспортного засобу, на яких зафіксовано процедуру притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. Засідання по справі призначено на 19 березня 2026 року.
Судове засідання, призначене на 19 березня 2026 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої – судді Косіциної В.В. на лікарняному. Наступне засідання по справі призначено на 07 квітня 2026 року.
19 березня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від УПП в Одеській області ДПП надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
06 квітня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив, у якому заявниця підтримала заявлені позовні вимоги та просила скасувати постанову від 01.03.2026 року ЕАА №8731383.
У судове засідання, призначене на 07 квітня 2026 року з`явилася позивачка. Інші учасники справи у судове засідання – не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що проголошення судового рішення відбудеться 14 квітня 2026 року.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
01 березня 2026 року старшим лейтенантом поліції – Островським Олегом Вікторовичем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6744997, якою ОСОБА_1 було притягну до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 01 березня 2026 року за адресою: м. Одеса, просп. Український героїв, 7, водій – ОСОБА_1 керувала т/з не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування такими транспортними засобами, а саме, не отримувала посвідчення водія відповідної категорії в Сервісному центрі МВС України, чим порушила п.2.1. ПДР.
У позовній заяві в якості підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення позивачка посилається на те, що поліцейські не виконали вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, не представилися, не назвали свої прізвища, посади, спеціальні звання та не надали посвідчення для ознайомлення.
Позивачка вказує, що жодних доказів, які підтверджують те, що вона керувала транспортними засобами.
Вказує, що оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення здійснювалося без ввімкнених нагрудних камер.
Зазначає, що їй не були роз`яснені її права, а лише зачитали її права після прийняття постанови.
Під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не було забезпечено право на захист.
На думку позивачки, вказані обставини свідчать про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому, вона підлягає скасуванню.
Проте, з вказаними доводами суд не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно до п.2.1.а) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 2 ст.126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом
Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особами, які не мають права керування цими засобами, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування.
Суб`єктивною стороною правопорушення є вина у формі прямого умислу щодо порушення встановленого порядку керування транспортним засобом, і у формі необережності - щодо наслідків діяння у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.
На підтвердження того, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та не мала права керування транспортним засобом, УПП в Одеській області ДПП було подано:
- довідку про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої, станом на 17.03.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримувала посвідчення водія України;
- довідку про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої, станом на 17.03.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримувала посвідчення водія України;
- відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.
Відеозапис з нагрудної камери працівників поліції спростовує посилання ОСОБА_1 на те, що під час оформлення адміністративних матеріалів нагрудні камери працівників поліції були вимкнені.
В якості підстав для скасування постанови, позивачка зазначає про те, що відсутні будь-які докази, які підтверджують ту обставину, що саме вона керувала транспортним засобом.
Проте, зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на момент складання постанови жодним чином не заперечувала проти того, що саме вона керувала транспортним засобом. Не повідомляла працівникам поліції ту обставину, що не вона керувала транспортним засобом, а таке керування здійснювалося іншою особою. На 32 хвилині 15 секунд запису з нагрудних камер працівників поліції погодилася з тією обставиною, що керування транспортним засобом без права керування є порушенням.
Так, на відеозаписі (26 хв. 00 сек.) ОСОБА_1 повідомила, що вона має посвідчення водія, проте, вказане посвідченні видано на інше прізвище. На що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 ту обставину, що у разі зміни прізвища у неї існує обов`язок здійснити заміну посвідчення водія. При цьому, на 11 хв.15 сек. відеозапису ОСОБА_1 визнає ту обставину, що в неї відсутнє посвідчення водія на прізвище « ОСОБА_3 ».
Працівники поліції неодноразово пропонували надати документи, що посвідчують особу, а також посвідчення водія, проте, ОСОБА_1 повідомляла, що не може їх надати.
Суд також звертає увагу на те, що з відеозапису чітко вбачається, що будь-які особи під час складання адміністративних матеріалів окрім позивачки та працівників поліції присутніми не були, а тому, підстави вважати, що транспортним засобом керувала інша особа – відсутні.
При цьому, посилаючись у позовній заяві на те, що вона не здійснювала керування транспортним засобом, ОСОБА_1 не повідомила суду відомості про те, хто був водієм транспортного засобу на момент складання постанови.
До позовної заяви також не надано копії посвідчення водія. 
За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом не маючи при цьому права керування таким транспортним засобом.

Посилання позивачки на те, що їй не були роз`яснені права та обов`язки спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, де починаючи з 34 хв. 40 сек. ОСОБА_1 було роз`яснено зміст інкримінованого їй правопорушення, а також права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Роз`яснення змісту інкримінованого правопорушення, прав та обов`язків було здійснено українською мовою у повному обсязі до складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення. Після роз`яснення прав та обов`язків, працівник поліції поставив ОСОБА_1 питання з приводу того, чи є у неї якісь заяви або клопотання, на що остання повідомила, що будь-які заяви або клопотання відсутні (35 хв. 20 сек).
Щодо посилання на те, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не було забезпечено право на захист, то зі змісту відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не заявляла клопотань про залучення адвоката або іншого фахівця в галузі права. Навпаки, як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 повідомила, що будь-які заяви або клопотання відсутні.
При цьому, звертаючись до суду із позовом, відповідачка не надала будь-яких інших доказів на підтвердження того, що працівниками поліції вчинялися будь-які протиправні дії відносно неї під час складання – надано не було.
Саме лише посилання на те, що на відеозаписі відсутній момент, де працівники поліції представляються, називають свою посаду та спеціальне звання, а також пред`являли службове посвідчення не свідчить про протиправність дій працівників поліції, оскільки, відповідачка не надала доказів на підтвердження того, що працівники поліції відмовилися від виконання таких дій. Більше того, з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 усвідомлювала, що спілкується із працівниками поліції, вимог про пред`явлення службового посвідчення – не заявляла, будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції – не висловлювала.
Крім того поведінка позивачки під час складання протоколу на думку суду також підтверджує факт вчинення нею правопорушення. Так на 31 хв.10 сек. позивачка пропонує працівникам поліції взяти слухавку та здійснити розмову із невідомою особою. Після відмови працівників поліції, продовжувала їх вмовляти взяти слухавку та здійснити розміру із невідомою особою.
Щодо посилання на недопустимість відеозапису, то вказаний відеозапис дійсно розпочинається не з моменту зупинки ОСОБА_1 . Проте, вказаний відеозапис не переривається, не містить видалених моментів тощо.
Докази на підтвердження того, що у вказаний відеозапис було здійснено технічне втручання (наприклад, висновок експерта тощо) ОСОБА_1 надано не було.
Щодо посилання на те, що ОСОБА_1 не була вручена постанова у справі про адміністративне правопорушення, то сам лише факт не вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення після її прийняття не свідчить про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не може бути підставою для скасування постанови.
Тому, враховуючи те, що на момент прийняття постанови в ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення про право керування транспортним засобом, яке не було пред`явлено на вимогу працівників поліції та не надано суду під час розгляду справи, беручи до уваги ту обставину, що будь-які належні та допустимі докази на спростування того, що транспортним засобом керувала не ОСОБА_1 , а інша особа в матеріалах справи відсутні, суд вважає, що факт порушення ОСОБА_1 вимог підпункту а) пункту 2.1 ПДР України – доведений, а тому, оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, є обґрунтованою, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Текст рішення складено та підписано 14 квітня 2026 року.

Суддя           Косіцина В.В.