Справа № 420/43001/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Оперативно-Тактичного З`єднання – НОМЕР_2 Корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Оперативно-Тактичного З`єднання – НОМЕР_2 Корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Оперативно-Тактичного З`єднання – 1 Корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Оперативно-Тактичного З`єднання – 1 Корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та приймав безпосередню участь у бойових діях. До набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”, у віці до 25 років був прийнятий за контрактом на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX. Вважаючи, що має право на отримання грошових коштів, грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, відповідно до положень Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”, звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з зверненням щодо виплати грошової винагороди. Листом від 26.11.2025 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України відмовила ОСОБА_1 у виплаті грошової винагороди з посиланням на той факт, що він станом на 24 лютого 2024 року вже перебував на військовій службі. Вважаючи вказану відмову незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси позивач звернувся до суду з цим позовом.
26.01.2026 року від Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до п. 4 постанови КМУ № 153, умовами виплати військовослужбовцю 1 млн. гривень є: 1) вік приєднання або призову на військову службу після оголошення воєнного стану до 25 років; 2) проходження військової служби на посадах рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України; 3) безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою; 4) відсутність притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності під час проходження військової служби, а також діючих дисциплінарних стягнень Одночасно з цим спірним є питання безпосередньої участі позивача у бойових діях. Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу, що відповідно до Довідки № 4395 від 11.08.2025, молодший сержант ОСОБА_1 з 24.11.2020 року по 02.02.2021 року; з 02.11.2021 року по 01.02.2022; з 28.01.2023 року по 27.04.2023 року; з 04.08.2023 року по 04.12.2023 року; з 06.12.2023 року по 04.02.2024 року; з 09.03.2024 року по 01.05.2024 року; з 08.05.2024 року по 19.05.2024 року; з 04.06.2024 року по 27.06.2024 року; з 29.07.2024 по 17.02.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Але, зазначене формулювання є загальним визначенням щодо осіб, які відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на статус учасника бойових дій. Разом з тим, п.4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025, не використовує поняття «учасник бойових дій», та формулює поняття значно вужче ніж сформульовано у п.19 ч.1 ст.6 Закону - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, на території держави -агресора. Аналогічне формулювання міститься у п.1-1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Військовослужбовці, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, мають право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Натомість Довідка № 4365 свідчить про наявність у позивача статусу учасника бойових дій, але не свідчить про те, що позивач відноситься до першої категорії учасників бойових дій, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.
Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Обставини справи.
Відповідно до наказу Західного територіального управління НГУ від 29.11.2022 року № 108 о/с ОСОБА_1 переміщено для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , 02.12.2022 року.
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, молодший сержант ОСОБА_1 в період з 24.11.2020 року по 02.02.2021 року; з 02.11.2021 року по 01.02.2022 року, з 28.01.2023 року по 27.04.2023 року, з 04.08.2023 року по 04.12.2023 року, з 06.12.2023 року по 04.02.2024 року, з 09.03.2024 року по 01.05.2024 року, з 08.05.2024 року по 19.05.2024 року, з 04.06.2024 року по 27.06.2024 року, з 29.07.2024 року по 17.02.2025 року брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Луганській та Донецькій областях, с. Спірне, Бахмутського району Донецької області, с. Вербове Запорізької області, с. Миролюбівка Донецької області.
Відповідно до довідки № 36 від 20.02.2025 року про обставини травми молодший сержант ОСОБА_1 17.02.2025 року одержав бойове травмування: «Рвана рана волосистої частини голови. Перелом плеча». Бойове травмування отримано в результаті бойових дій під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних із безпосередньою участю в бойових діях і заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Бойове травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Оперативно-Тактичного З`єднання – НОМЕР_2 Корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) № 215 від 17.07.2025 року, припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення: молодшого сержанта (військової служби за контрактом) ОСОБА_2 (Г-054418), який здав справи та обов`язки за посадою командира станкового гранатомета 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки НОМЕР_3 батальйону оперативного призначення (ВОС-103182/148П) та звільнено відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 оперативно-тактичного з`єднання - 1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 17.07.2025 № 74 по особовому складу у відставку (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби через 6-12 місяців), без права носіння військової форми одягу, 18 липня 2025 року.
18.11.2025 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 мільйон гривень на підставі Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153.
Листом від 26.11.2025 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 мають особи рядового, сержантського і старшинського складу, які на момент набрання чинності цією постановою були молодші 25 років, були прийняті або призвані на військову службу під час воєнною стану, тобто у період з 24 лютого 2022 року по 13 лютого 2025 року, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою. Ураховуючи викладене, військовослужбовцям, які станом на 24 лютого 2022 року вже перебували на військовій службі за контрактом та при цьому по 13.02.2025 проходили безперервно службу, виплата винагороди не передбачена умовами Постанови № 153 (зі змінами).
Не погоджуючись із правомірністю вказаної відмови позивач звернувся до суду з цим позовом.
Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025р. №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану.
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Пунктом 4 Постанови №153 установлено, що:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Висновки суду.
Суд зазначає, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025р. №153 є одночасна сукупність таких факторів як:
1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил;
2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу після оголошення воєнного стану у віці до 25 років;
3) безпосередня участь особи у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою;
4) відсутність притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності під час проходження військової служби, а також діючих дисциплінарних стягнень.
Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 є колишнім військовослужбовцем. За час проходження позивачем військової служби відсутній факт притягнення його до адміністративної, дисциплінарної або кримінальної відповідальності, діючих дисциплінарних стягнень позивач не має.
Суд зазначає, що спірним у цій справі є питання прийняття позивача на військову службу після оголошення воєнного стану у віці до 25 років.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.11.2022 року № 108 о/с переміщений для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , 02.12.2022 року. Календарна вислуга років станом на 02.12.2022 року становить: 3 роки 1 місяць та 08 днів.
Як зазначено в пункті 4 Постанови № 153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р.№ 2102-IX,… виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Таким чином, період початку служби є визначальним для права на виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень.
З аналізу положень вищевказаної Постанови №153 вбачається, що право на виплату мають військовослужбовці, які були призвані або прийняті на військову службу після початку повномасштабного вторгнення, тобто після 24.02.2022 року, але до моменту офіційного запуску проєкту (13 лютого 2025 року).
Суд звертає увагу, що позивач, станом на дату оголошення воєнного стану, а саме 24.02.2022 року, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 Національної Гвардії України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність відмови військової частини НОМЕР_1 , оформленої листом від 26.11.2025 року у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої п.4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд зазначає, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 р., серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36). 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Оперативно-Тактичного З`єднання – 1 Корпусу Національної Гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.