ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/11055/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОСТІР” на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/11055/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОСТІР” до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця щодо неповернення коштів виконавчого провадження,- 

ВСТАНОВИВ:
16 грудня 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “ПРОСТІР” звернулося до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича, в якому просить: 
визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича, яка полягає у збереженні та неповерненні у виконавчому провадженні 74944495 Товариству з обмеженою відповідальністю “Простір” - 91 400,00грн. основної винагороди; 
стягнути із приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Простір” 91400,00грн. основної винагороди. Видати виконавчий лист; та здійснити розподіл судових витрат.
Ухвалою суду від 22.12 2025 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. У скарзі позивачем зазначено, що на його переконання, неповернуті виконавцем гроші мають саме характер шкоди, оскільки це гроші, які відповідач відмовляється сплатити на користь товариства. Скаржник вважає, що бездіяльність відповідача полягає у неповерненні позивачеві грошових коштів виконавчого провадження, є похідною від неналежної реалізації виконавцем своїх повноважень і ставиться питання про повернення винагороди, їх стягнення. Позов заявлений з урахуванням приписів ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», та з урахуванням правової позиції суду касаційної інстанції. Вважає оскаржену ухвалу суду необґрунтованою.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 312 КАС України.
Апеляційний суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, доходить наступних висновків.
Повертаючи позовну заяву на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем заявлені дві самостійні вимоги, перша з яких має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства (оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень), а друга за правилами господарського судочинства (стягнення безпідставно набутого майна). Ці висновки у тому числі обґрунтовані тим, що позивачем заявлено другу вимогу про стягнення з відповідача коштів (основна винагорода приватного виконавця), правомірність набуття яких позивачем не оскаржується в даному позові.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України, з огляду на наступне.
Згідно з приписами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Отже саме при прийнятті судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, суд може вирішувати вимоги про стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
За приписами ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, установленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням вимог ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5).
Згідно з частиною 1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також ч.1 ст.21 КАС України.
Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.
Частинами 4, 5 ст.172 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Пунктом 6 ч.4 ст.169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.172 цього Кодексу).
Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича, яка полягає у збереженні та неповерненні у ВП 74944495 товариству (позивачу) суми основної винагороди у розмірі - 91400,00грн, а також просить її стягнути. У позві зокрема зазначено, що відповідач відмовився від повернення цих коштів.
Суд першої інстанції правильно визначив, що позовна вимога про оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень розглядається за правилами адміністративного судочинства, а ці висновки суду відповідають правовій позиції зокрема викладеній у постанови ВП ВС від 11.09.2024 у справі №310/2210/21.
Проте, що стосується заявлених позовних вимог про стягнення неповернутої суми основної винагороди, колегія суддів зазначає, наступне.
Так позов не містить доводів про те, що сума, заявлена до стягнення, є шкодою, а висновки суду першої інстанції про те, що правомірність набуття відповідачем заявленої суми до стягнення, позивачем не оскаржується у цьому позові, не спростовуються скаржником, а отже колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що заявлена позивачем друга вимоги (про стягнення основної винагороди) не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Наявність похідного характеру у заявлених позовних вимогах не змінює правильність висновків оскарженої ухвали.
Колегія суддів також зазначає, що висновки суду першої інстанції у жодному випадку не нівелюють висновків ухвали Господарського суду Запорізької області від 09.12.2025 у справі 3908/3682/23, оскільки судом були наведені заявлені товариством до судів позовні вимоги, які не є аналогічними.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги мають розглядати за правилами різного судочинства, а тому наявні підстави для повернення позову.
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, якими мотивована ухвала суду та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОСТІР” – залишити без задоволенні.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в адміністративній справі №280/11055/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак