Справа № 938/104/26 
Провадження № 33/4808/251/26 
Категорія  ч.2 ст.204-1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М. 
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Урсаленка Б.О. на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 , –
в с т а н о в и в:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним за ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 665,6 грн.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 17.12.2025 року о 20:10 год. вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку 445 прикордонного знаку на відстані 18 км від лінії державного кордону на території Зеленської об`єднаної територіальної громади, Верховинського району, Івано-Франківської області в межах прикордонного контрольованого району на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Урсаленко Б.О. вказує на те, що постанова суду є незаконна та не обґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Вказує на грубе порушення прав ОСОБА_1 на захист, а саме передбачених ст.268 КУпАП. Незважаючи на подане адвокатом клопотання та той факт, що ОСОБА_1 є чинним військовослужбовцем ЗСУ, який продовжує службу після поранення, суд розглянув справу за його відсутності, що позбавило його можливості реалізувати право на захист, та є безумовним процесуальним порушенням. Стверджує, що в діях ОСОБА_1 повністю відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, оскільки закон визначає правопорушенням безпосередній перетин або спробу перетину кордону. Водночас у матеріалах справи зазначено, що ОСОБА_1 було виявлено на відстані 18 кілометрів від лінії державного кордону. Апелянт наголошує, що така відстань об`єктивно виключає можливість кваліфікації дій як безпосередньої спроби перетину. Суд фактично побудував свої висновки на припущенні про наміри ОСОБА_1 , що прямо заборонено законодавством. Апелянт звертає увагу, що у справі відсутній й доказ прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, який є обов`язковим елементом його складу. Судом не досліджено жодного об`єктивного доказу підготовки до перетину кордону, оскільки у матеріалах справи відсутні маршрути руху, карти, GPS-координати чи відповідні знаряддя. Єдиним джерелом обвинувачення стали пояснення, отримані прикордонниками під час затримання, які не можуть вважатися самодостатніми доказами всіх обставин правопорушення. Більше того, у справі відсутні протокол огляду місця події, схема затримання та фотофіксація координат, що ставить під сумнів допустимість доказів у розумінні ст.251 КУпАП, а висновок про винуватість ОСОБА_1 є лише припущеннями.
Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Урсаленко Б.О. будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з таких порушень.
Відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, суд першої інстанції не врахував наведених норм права та дійшов помилкових висновків.
Дослідивши матеріали справи в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вчинення ОСОБА_1 дій, які можна кваліфікувати за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення, а порушена справа підлягає закриттю.
Вважаючи винуватість ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП доведеною, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №345732 від 17.12.2025 року згідно якого, 17.12.2025 року о 20:10 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 445 прикордонного знаку на відстані 18 км від лінії державного кордону на території Зеленської об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області в межах прикордонного контрольованого району на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було виявлено ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України.
Які конкретні фізичні дії ОСОБА_1 є спробою незаконного перетинання державного кордону України, в протоколі не зазначено.
Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі не може бути достатнім доказом обставин правопорушення, якщо вони не підтверджені іншими доказами.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що показання ОСОБА_1 про намір вчинити перетин кордону, не утворює склад адміністративного правопорушення за відсутності доказів про спробу такого перетину.
Перебування ОСОБА_1 в прикордонній територіальній громаді, жодним чином не вказує на його спробу незаконно перетнути кордон, та не утворює об`єктивної сторони правопорушення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП за обставин, викладених у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на законі.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновків, що подія правопорушення не доведена, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Урсаленка Б.О. задовольнити.
Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя          Ф.С. Шигірт