С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/11858/26
В справі 760/25269/24
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

І. Вступна частина 
21 січня 2026 року в місті Києві 
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.
представника Позивача - адвоката Сегала Є.А.
представника Відповідача - адвоката Осипенка В.Ю.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

ІІ. Описова частина
08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з неї матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 297 082,14 гривень.
Ухвалою суду від 11.10.2024 у справі відкрите загальне позовне провадження.
Свої вимоги Позивачка мотивувала тим, що 28.07.2024 о 20 год. 05 хв. у м. Києві, на перехресті вул. Борщагівської та вул. Ніжинської, що знаходиться у Солом`янському районі м. Києва, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Jeep Renegade, д/н НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч не зайняла крайнє праве положення та здійснила зіткнення із транспортним засобом марки VOLVO ХС40, д/н НОМЕР_2 , що належить Позивачці, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Позивачка зазначила, що вина Відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджена постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.09.2024 у справі № 760/18159/24, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Позивачки, згідно з Висновком експерта № 2162 від 23.08.2024, складеним судовим експертом Абрамкіним Б.П., становить 452 412,14 гривень.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Відповідача була застрахована у страховій компанії ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно з полісом ОСЦПВ серія ЕР номер 220699890, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000 грн, франшиза - 1 500,00 грн. Позивачка, як вона вказує, звернулася до зазначеної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, і відповідно до платіжної інструкції № 30952 від 28.08.2024 їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 155330,00 грн.
Таким чином, Позивачка вважає, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди (452412,14 грн) і страховою виплатою (155330,00 грн) становить 297082,14 грн, яку вона просить стягнути з Відповідачки на підставі ст. 1194 ЦК України.
Крім того, Позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2970,82 грн, витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, у розмірі 8900,00 грн. та витрати, пов`язані з проведенням огляду автомобіля судовим експертом, у розмірі 3570,00 грн.

29 вересня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника Відповідачки - адвоката Осипенка В.Ю. У поясненнях викладені заперечення на позов та звернуто увагу суду на те, що Позивачка не зверталася до страхової компанії Відповідача після отримання Висновку експерта № 2162 від 23.08.2024 з вимогою про перегляд розміру страхового відшкодування, враховуючи значну різницю між сумою, визначеною судовим експертом (452412,14 грн), та сумою, виплаченою страховою компанією (155330,00 грн). Сторона Відповідачки також посилалася на те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, а тому саме він є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми. На думку Відповідача, суд має відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

16 січня 2026 року до суду надійшли додаткові пояснення Позивачки, у яких вона, посилаючись на практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, зазначила, що якщо потерпілий одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання винною особою свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. 
Представник Позивачки - адвокат Сегал Є.А. - в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.
Представник Відповідача - адвокат Осипенко В.Ю. - у судовому засіданні заперечував проти позову, підтримуючи позицію, викладену у письмових поясненнях.

ІІІ. Мотивувальна частина
Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки VOLVO ХС40, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
28.07.2024 о 20 год. 05 хв. у м. Києві, на перехресті вул. Борщагівської та вул. Ніжинської, що знаходиться у Солом`янському районі м. Києва, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Jeep Renegade, д/н НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та належного Позивачці транспортного засобу марки VOLVO ХС40, д/н НОМЕР_2 .
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18.09.2024 у справі №760/18159/24, яка набрала законної сили 30.09.2024, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме - порушення вимог п.п. 10.4, 2.3б Правил дорожнього руху, за що їй призначено стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди 28.07.2024 з вини ОСОБА_2 та факт пошкодження належного Позивачці транспортного засобу є встановленими і не потребують доказування.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Позивачці була заподіяна матеріальна шкода, спричинена пошкодженням її транспортного засобу.
Згідно з Висновком експерта № 2162 від 23.08.2024, складеним судовим експертом Абрамкіним Богданом Петровичем за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу VOLVO ХС40, д/н НОМЕР_2 , 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 28.07.2024 становить 452 412,14 гривень.
Зазначений висновок було підготовлено для подання до суду, про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального кодексу України експерт був обізнаний. Огляд транспортного засобу Позивачки проводився за участі Відповідача. Висновок експерта Відповідачем у встановленому законом порядку не спростований, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи стороною Відповідача не заявлялося, а тому суд приймає зазначений Висновок як належний та допустимий доказ розміру завданої шкоди.
Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Jeep Renegade, д/н НОМЕР_1 , була застрахована у страховій компанії ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серія ЕР номер 220699890, за яким ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн із франшизою на рівні 1500,00 грн.
Встановлено, що страховою компанією ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» Позивачці було виплачене страхове відшкодування в розмірі 155330,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 30952 від 28.08.2024 та страховим актом № 51316/1 від 28.08.2024.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються, зокрема, Законом України від 21 травня 2024 року № 3720-IX «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 3720-IX).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 3720-IX у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані, зокрема, з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 30 зазначеного Закону страхова (регламентна) виплата не здійснюється за шкоду, яка перевищує розмір страхової суми, передбачений статтею 14 цього Закону, незалежно від кількості потерпілих осіб та кількості осіб, відповідальних за заподіяну шкоду.
Суд критично оцінює доводи Відповідача, викладені у письмових поясненнях, з огляду на наступне.
Посилання Відповідача на те, що Позивачка не зверталася до страхової компанії з вимогою про перегляд розміру страхового відшкодування після отримання Висновку експерта, не спростовують обґрунтованості позовних вимог. Чинним законодавством не передбачено обов`язку потерпілої особи повторно звертатися до страховика як передумови для подання позову до винної особи в порядку ст. 1194 ЦК України. Право потерпілого на стягнення з винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою виникає безпосередньо в силу закону і не залежить від вичерпання процедур взаємодії зі страховою компанією.
Що стосується доводів Відповідача про те, що саме страховик є належним відповідачем у даній справі, суд зазначає наступне. Дійсно, Законом № 3720-IX встановлено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, несе страховик у межах ліміту відповідальності. Однак у даній справі страхова компанія ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виконала свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування. При цьому загальна сума шкоди, встановлена Висновком експерта (452 412,14 грн), значно перевищує ліміт відповідальності страхової компанії (160 000 грн.). За таких обставин, відповідно до ст. 1194 ЦК України, саме винна у вчиненні ДТП особа зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. ОСОБА_2 є належним відповідачем у цій справі в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та максимально можливою страховою виплатою.
Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), згідно з якою відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхувальника. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.
Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.
Визначаючи розмір шкоди, що підлягає стягненню з Відповідача, суд виходить з наступного.
Вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу Позивачки, встановлена Висновком експерта № 2162 від 23.08.2024, як зазначено вище, становить 452412,14 гривень. 
Ліміт відповідальності страхової компанії ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за шкоду, заподіяну майну, згідно з полісом ОСЦПВ серія ЕР номер 220699890 становить 160000 грн із франшизою на рівні 1500,00 грн. Таким чином, максимальний розмір страхового відшкодування, яке могла отримати потерпіла особа від страхової компанії, становить 158500,00 грн. (160000,00 - 1500,00).
Відтак, різниця між фактичним розміром шкоди у сумі 452 412,14 грн. та максимально можливою страховою виплатою у сумі 158 500,00 грн. становить 293 912,14 грн. Зазначена сума, згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України, підлягає стягненню з Відповідачки.
Позивачка просила стягнути з Відповідачки 297 082,14 грн, виходячи з різниці між фактичним розміром шкоди (452 412,14 грн.) та фактично отриманою страховою виплатою (155330,00 грн). Однак суд враховує, що відповідно до умов полісу ОСЦПВ ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн із франшизою 1500,00 грн, тобто максимально можлива страхова виплата складає 158500,00 грн. Те, що страхова компанія фактично виплатила Позивачці лише 155330,00 грн замість максимально можливих 158500,00 грн, не може бути підставою для збільшення обсягу відповідальності Відповідачки, оскільки вона, застрахувавши свою цивільну відповідальність, має право розраховувати на те, що страховик виконає свої зобов`язання в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи. Недоплата з боку страхової компанії у розмірі 3170,00 грн (158500,00 - 155330,00) не може бути покладена на Відповідачку і не входить до обсягу її деліктної відповідальності за ст. 1194 ЦК України.
Таким чином, з Відповідачки на користь Позивачки підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 293912,14 грн (452412,14 - 158500,00). В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачкою понесені витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 8900,00 грн та витрати, пов`язані з проведенням огляду транспортного засобу судовим експертом, у розмірі 3570,00 грн, що разом становить 12470,00 грн. Зазначені витрати підтверджені належними доказами і є витратами, пов`язаними з розглядом справи, які відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено на суму 293912,14 грн із заявленої суми 297082,14 грн, витрати на експертизу підлягають стягненню з Відповідача пропорційно, а саме: 12470,00 / 297082,14 ? 293912,14 = 12336,94 грн.
Судовий збір також підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог і становить 2939,12 грн.
Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивачки, становить: 12336,94 + 2939,12 = 15276,06 грн.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 22, 1167, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:
1.Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену матеріальну шкоду в розмірі 293912,14 гривень.
В іншій частині позову відмовити.
2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених судових витрат в розмірі 15276,06 гривень.
3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4.Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ;
Відповідач: ОСОБА_2 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: