ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року	Львів	Справа № 300/5757/24 пров. № А/857/18452/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №300/5757/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,-

суддя у І інстанції Панікар І.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо припинення нарахування та виплати належної ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства пенсії з 01.11.2022;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу пенсію, як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства з 01.11.2022.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 422635 є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, у зв`язку з чим перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. 11.10.2022 позивач повинен був пройти переогляд медико-соціальною експертною комісією з метою продовження групи інвалідності, проте, у зв`язку з перебуванням на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не мав можливості пройти переогляд та отримати оновлену довідку до акта огляду МСЕК, внаслідок чого, пенсійним органом припинено пенсійні виплати. Вказані дії відповідача є протиправними, оскільки строк дії довідки до акта огляду МСЕК продовжено у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. Відтак, станом на день припинення нарахування та виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 не втратив статус особи з інвалідністю ІІІ групи, відповідно, зберіг своє право на одержання пенсії. Позивач вважає, що відповідачем протиправно припинено виплата пенсії, чим грубо порушено право позивача на належний рівень соціального забезпечення у зв`язку із втратою працездатності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, який у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_1 перебував на обліку як одержувач соціальної пенсії по інвалідності з 22.09.2004, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Виплата даної пенсії проводилася по 31.10.2022, згідно з наявною в пенсійній справі довідкою МСЕК серії 12 ААВ за № 422635 від 11.10.2021. Оскільки після 31.10.2022 позивач не надав оновлену довідку до акта огляду МСЕК, пенсійним органом відповідно до чинного законодавства припинено виплату пенсії. Вважає, що дії пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії є правомірними.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримував пенсію по інвалідності з 22.09.2004 по 31.10.2022, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до змісту довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ за № 422635 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності з 01.10.2021. Інвалідність встановлена до 01.11.2022, дата чергового переогляду 11.10.2022.
11.10.2022 позивач повинен був пройти переогляд медико-соціальною експертною комісією з метою продовження групи інвалідності, проте, у зв`язку з перебуванням на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 не мав можливості пройти переогляд та отримати оновлену довідку до акта огляду МСЕК.
Внаслідок не здійснення переогляду медико-соціальною експертною комісією з метою продовження групи інвалідності та відсутності оновленої довідки до акта огляду МСЕК відповідач з 01.11.2022 припинив виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з цим позовом до адміністративного суду.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII (далі - №1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з статтею 34 Закону №1788-XII пенсії призначаються на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи.
Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положеннями частини 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Водночас, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/202, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і на сьогоднішній день в Україні діє воєнний стан.
Отже, у позивача термін закінчення довідки акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ за № 422635 припав на 01.11.2022, коли в Україні діяв та діє воєнний стан.
Відповідно до пункту 3 Постанови №225 повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення:
осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317;
дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917.
При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.
Отже, державою створені правові засади щодо проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України, при цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжено до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не було проведено повторний огляд.
З урахуванням зазначеного Урядом також автоматично продовжено виплату всіх пенсій і соціальних допомог по інвалідності, а також термін дії індивідуальної програми реабілітації для зазначених осіб.
Це означає, що люди з інвалідністю, строк повторного огляду яких припав на період воєнного стану, можуть без проходження чергової ЛКК чи МСЕК отримувати пенсії та соціальні допомоги, реабілітаційні заходи, користуватися пільгами та гарантіями, передбаченими для осіб з інвалідністю законодавством.
З огляду на викладене, оскільки позивач на час припинення пенсії вважався особою з інвалідністю, дії відповідача не відповідають приписам законодавства, які пов`язують виплату пенсії по інвалідності саме з наявністю такого статусу.
Таким чином, дій відповідача щодо припинення нарахування та виплати пенсії позивачу, як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, з 01.11.2022 є протиправними. Як наслідок, суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити пенсію позивачу, як особі з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, з 01.11.2022.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №300/5757/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук