Справа № 445/32/25 
провадження № 2/445/130/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

09 лютого 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М. 
секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ТзОВ «Кошельок» подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
Позов мотивує тим, що 23.10.2021 року між ТзОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику № 3211805789-499675, в межах якого ТзОВ «Кошельок» надало відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 27536,00 грн., з яких: 8000,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 19536,00 грн. – заборгованість за відсотками за користування позикою. 
Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутності та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не з`явилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.10.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № 3211805789-499675 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відповідно до умов Кредитного Договору та Паспорту споживчого кредиту до договору, ТзОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту, становить 8000,00 грн (п. 1.1. договору, розділ 3 паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 28 днів (п. 2.1. договору, розділ 3, розділ 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); відсоткова ставка становить 1,65 % на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.1 договору (р.4 паспорту кредиту, п. 1-2 графіку розрахунків).
Згідно з п. 3.4. Договору та відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору, за умови дотримання позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 11828,00 грн., або 148 % від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 3828,00 грн., або 48% від суми кредиту.
ТОВ «Кошельок» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачці кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на її картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8.
Згідно з п. 3.5-3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів за ставкою 2,20 % на добу.
Згідно з п. 3.8 Договору з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Відповідно до листа Центрального відділення ПАТ «МТБ Банк» у м. Києві від 09.12.2024 № 04/642-04/191, надано підтвердження директору ТОВ «Кошельок», що 23.10.2021 о 22:34 з сумою платежу 8000,00 грн операція була успішно проведена через систему «xPay» та зарахована на картку відповідача (ID транзакції 42505415, ID кредиту 55171, ID заявки на кредит 499675).
На підтвердження вищевказаного, системою «xPay» надано повідомлення, що 23.10.2021 була проведена успішна транзакція (ордер ID транзакції 42505415) про зарахування коштів клієнту в сумі 8000,00 грн, опис замовлення видача кредитних коштів, договір займу №3211805789-499675.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості за Договором №3211805789-499675 від 23.10.2021, заборгованість відповідача становить 27536,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 19536,00 грн. – заборгованість за відсотками за користування позикою.
Отже, відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, у загальному розмірі 27536,00 грн.
На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної вище простроченої заборгованості.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19).
Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, вказаний кредитний договір, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 23.10.2021 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Із розрахунку, представленого позивачем, вбачається, що Відповідачка, отримавши кредитні кошти, зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконує, кредитні кошти не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору № 3211805789-499675 від 23.10.2023, яка станом на 05.01.2026 становить 27536,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 19536,00 грн. – заборгованість за відсотками за користування позики.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Всупереч умовам договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість в сумі 27536,00 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 19536,00 грн. – заборгованість за відсотками за користування позики.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законом України «Про електронну комерція», ст.ст.11, 207, 526, 598, 610-612, 615, 626-629, 638-639, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 7, 8, 12, 77, 80, 81, 83, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд 
в и р і ш и в :

Позов ТОВ «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Кошельок» (код ЄДРПОУ 40842831, юридична адреса: 08135, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А) заборгованість за Кредитним договором № 3211805789-499675 від 23.10.2021, у розмірі 27536,00 грн. (двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ТОВ «Кошельок» (код ЄДРПОУ 40842831, юридична адреса: 08135, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, 8А) 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) судового збору.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Золочівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
    Суддя 	    М. Сивак