Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2026  	Справа №607/2441/26 Провадження №2-а/607/144/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Позняка В.М., 
за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
03.02.2026 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення; скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 7/311 від 21.11.20255, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана постанова є безпідставною, оскільки він не отримував повістки не був належним чином повідомленим про виклик. Вказує, що не був присутній в ІНФОРМАЦІЯ_2 ні під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час винесення постанови. Окрім того, зазначає, що він у встановленому порядку оформив відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та не підлягає призову, тому відсутні будь-які підстави для його особистої явки до ТЦК. 
Щодо строку звернення до суду зазначає, що про існування вказаної постанови дізнався лише 26.01.2026, коли було заблоковано його банківські рахунки державним виконавцем, копію постанови отримав 27.01.2026 у ДВС. З цих підстав просить поновити строк на оскарження постанови.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, матеріалами справи доведено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки у встановлені строки, а саме до 03.11.2025 не прибув по повістці, згенерованій в системі АІТС «Оберіг» та надісланої через Укрпошту, поважної причини неявки в ТЦК та СП, де перебуває на обліку, вчасно не повідомив.
Позивач підтримав позов в судовому засіданні.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив.
Судом установлено, що ОСОБА_1 пойшов військово-лікарську комісію 17.11.2025, відповідно до висновку якої – придатний до військової служби. ОСОБА_1 надано відстрочку до 03.05.2026 на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
17.11.2025 щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивачу інкриміновано те, що у вказані терміни він не прибув по повістці №5302958 з датою прибуття 03.11.2024 09:00, згенерованій в системі АІТС «Оберіг» та надісланої через Укрпошту, проважної причини в ТЦК та СП, де перебуває на обліку, не повідомив, чим здійснив правопорушення, в особливий та порушив вимоги пункут 5 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», абзац 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 - 1 КУпАП.
На підставі вказаного протоколу постановою тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.11.2025 № 7/311 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
З копії повістки № 5302958, долученої до відзиву, вбачається, що вона адресована ОСОБА_1 , який викликається ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03.11.2025 о 09:00 год для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
В матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу копії оскаржуваної постанови від 21.11.2025. Позивач стверджує, що дізнався про наявність постанови лише 26.01.2026 після того, як були заблоковані його рахунки, а копію постанови отримав 27.01.2026 у ДВС. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. А з позовом до суду позивач звернувся 03.02.2026. Тому суд доходить переконання, що строк оскарження постанови необхідно поновити.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.
Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону та мобілізаційну підготовку порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності у період особливого стану. 
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України – за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають, з-поміж інших категорій, громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Абзацом 2 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, серед іншого, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (пункт 21 Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560).
Отже, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП полягає, серед іншого, у порушенні Правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Судом з`ясовано, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. 
Суд не погоджується висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явка
Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.
Тобто, ОСОБА_1 мав знати, що його викликають у ТЦК, однак свідомо не з`явитися, при цьому обов`язок довести вказану обставину, в силу статті 77 КАС України покладається на відповідача.
Відповідач разом з відзивом на позов не надав доказів отримання ОСОБА_1 повістки про виклик. Більше того, до відзиву не долучено доказів надсилання ОСОБА_1 повістки № 5302958, та відомостей з Укрпошти про причини невручення, у випадку надсилання такої повістки.
Тому, суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин у зазначеній у повістці у ній місце та строк, і він незважаючи на це в приміщення ТЦК не з`явився.
Отже, умисел відповідач на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом».
Суд відхиляє покликання відповідача на пункт 41 Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, щодо належного підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки суд вважає, що вказана норма не спростовує необхідність з`ясування та доведення прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У постанові від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову № 7 /311 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 21.11.2025 слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Окрім того, в силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 665,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань   ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.11.2025 № 7/311, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .

Головуючий суддя	В. М. Позняк