Справа № 536/2515/25
Провадження № 2-о/536/11/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Реки А.С.,
за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання, заінтересовані особи: Військова частина, ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,
за участі заявниці ОСОБА_1 ,

Встановив:
Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_2 на території російської федерації. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що заявниця є дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 , який 16 листопада 2024 року зник безвісти. Після його зникнення ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання виплат як члену сім`ї військовослужбовця. Також у травні 2025 року заявниця звернулась до військової частини із заявою про виплату грошового забезпечення, оскільки мати чоловіка ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батько ОСОБА_2 у 2022 році поїхав до російської федерації і постійно проживає там. Заявниці відомо, що ОСОБА_2 повертався до України, зокрема у 2023 році з метою продажу нерухомості та у 2025 році для переоформлення пенсії. Про факт перебування ОСОБА_2 заявниця безпосередньо вказувала у заяві про виплату грошового забезпечення, однак військова частина відмовилась враховувати цю обставину та не здійснила повністю виплату грошового забезпечення з вищезгаданих підстав та з підстав відсутності відомостей щодо смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зверталася до Державної прикордонної служби України та Державної міграційної служби України з метою отримання інформації щодо встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_2 , однак вищезгаданими органами було відмовлено у наданні такої інформації. Встановлення даного факту необхідно заявниці для усунення ОСОБА_2 від права на отримання виплат як члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. У зв`язку з вищевикладеним, заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території російської федерації з метою отримання грошового забезпечення чоловіка ОСОБА_3 , що зник безвісті.
01 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України та витребувано за клопотанням заявниці докази.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2026 року відмовлено з задоволенні клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2026 року задоволено клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України та витребувано інформацію з військової частини та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та пояснила суду, що її свекор ОСОБА_2 до 2022 року проживав із дружиною у м. Кременчуці, а потім виїхав через Польщу до російської федерації на постійне місце проживання. Останній раз він приїзжав до України весною 2025 року, та про його місце проживання ОСОБА_1 стало відомо безпосередньо від самого ОСОБА_2 . Також заявниця зазначила, що хоча батько її чоловіка має зареєстроване місце проживання в Україні, однак фактично не проживає тут. Вказала, що вона оформила грошове забезпечення як член сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця - її чоловіка ОСОБА_3 , однак просить встановити зазначений факт для усунення ОСОБА_2 від права на отримання таких виплат, хоча з відповідною заявою для отримання виплат він не звертався. 
Представник заінтересованої особи військової частини в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Також надав в провадження суду пояснення, у яких заперечує проти задоволення заяви, оскільки заявницею не додано жодного доказу підтвердження факту проживання ОСОБА_2 на території російської федерації.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що є сусідкою заявниці та зазначила, що їй відомо, що ОСОБА_2 проживав у м. Кременчук, а у с. Білецьківка Кременчуцького району проживали батьки його дружини. Після смерті останніх будинок був переоформлений на ОСОБА_3 . У 2022 році свідку стало відомо від ОСОБА_3 , що його батько виїхав до російської федерації на постійне місце проживання. Точного місця проживання та інших подробиць, їй не відомо. Останній раз свідок бачила ОСОБА_2 ще до 2022 року, з того часу жодного разу його не бачила. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його сусідкою. Зазначив, що він дізнався про те, що у 2022 році ОСОБА_2 поїхав жити до російської федерації, від кого саме він дізнався про це, не пам`ятає точно, про це говорили односельці, можливо від ОСОБА_3 . Останній раз бачив ОСОБА_2 в 2022 році, односельці говорили, що він приїздив ще, але особисто він ОСОБА_3 після 2022 року не бачив. 
Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб 19 грудня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 грудня 2019 року, копією актового запису про шлюб №11 від 19 грудня 2019 року та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00048199411 від 28 листопада 2024 року (а.с.10, 13-14, 118). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_8 », дружини - « ОСОБА_8 ».
Відповідно до копії сповіщення сім`ї № ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25 листопада 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , військовослужбовець військової частини, під час виконання бойового завдання зник безвісти 16 листопада 2024 року (а.с.23).
З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024170500002554 від 25 листопада 2024 року(а.с.11) вбачається, що 25.11.2024 надійшла письмова заява ОСОБА_1 про зникнення її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_3 . Відповідно до сповіщення сім`ї №222 ОСОБА_3 зник безвісти 16.11.2024 під час виконання бойового завдання. За даним фактом було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.115 КК України.
28 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до командира військової частини із заявою про виплату грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_3 , який зник безвісти під час захисту Батьківщини 16.11.2024 року (а.с.7).
Відповідно до пункту 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на час визнання безвісти зниклим військовослужбовця ОСОБА_3 , за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У відповідності до вимог п.3, п.4 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення заявникам у разі, зокрема, подання заяви про виплату особами, не передбаченими в пункті 1 цього Порядку, а також визначеними особами, які мають (набули) громадянство Російської Федерації чи Республіки Білорусь, або постійно проживають на території таких країн, або засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
У відповідності до інформації військової частини від 28.01.2026 вих. № 1/28/01/2026, особисте розпорядження ОСОБА_3 у військові частині не складав. В аркуші вивчення в графі: склад сім`ї (члени родини), їх дати народження, адреса проживання, зайнятість (місце роботи) було зазначено: дружину ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 (а.с. 111).
Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00048199290 від 28 листопада 2024 року, копії актового запису про народження №51 від 22 вересня 1984 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.11 з/б-12,117).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03 липня 2015 року (а.с.5 з/б) та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00048199837 від 28 листопада 2024 року (а.с.17-18), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №90/22.1-35 від 05 лютого 2026 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актових записів про розірвання шлюбу та народження дітей ОСОБА_3 не виявлено (а.с.131).
Відповідно до копій повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного № 00048199776 від 28 листопада 2024 року, відсутні відомості про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.15-16).
Згідно відповіді № 2074301 від 02.12.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.04.2023.
У відповідності до довідки виконавчого комітету Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.09.2025 № 514/1, ОСОБА_2 , зареєстрований в с. Білецьківка Кременчуцького району, фактично за вказаною адресою не проживає. 
Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.3-17756/6-25 від 12 грудня 2025 року, питання оформлення паспорту іноземної держави не належить до компетенції ДМС (а.с.87).
Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/99363-25-Вих від 17 грудня 2025 року, ОСОБА_9 31 серпня 2022 року виїхав з території України через пункт пропуску Рава-Руська, 13 березня 2023 року повернувся на територію України, 10 травня 2023 року виїхав через пункт пропуску Угринів, 06 серпня 2025 року повернувся на територію України, 29 серпня 2025 року виїхав через пункт пропуску Рава-Руська. Інша інформація відсутня (а.с.93).
Також позивачка надала листування у месенджері (а.с.22).
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Аналізуючи ч. 2 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України, вбачається, що судом окрім встановлення фактів визначених у частині 1 цієї статті можуть бути встановлені також інші факти, за умови наявності сукупності таких ознак: від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Відповідно до до вимог ст. 318 Цивільно-процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 звернулась із заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_2 в російській федерації з метою отримання грошового забезпечення її чоловіка ОСОБА_3 , який зник безвісти при виконанні бойового завдання. Заявниця зазначає, що під час її звернення до військової частини представником останньої не було враховано обставину перебування ОСОБА_2 на території російської федерації, а тому не здійснила повну виплату грошового забезпечення. 
Водночас, як було встановлено судом, заявницею не було доведено факт відмови військової частини у таких виплатах, навпаки, ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що отримує грошове забезпечення зниклого безвісті чоловіка, окрім того, ОСОБА_1 також не було доведено, що від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення її суб`єктивних прав, а саме яким чином від встановлення такого факту зміниться розмір призначеного їй грошового забезпечення. 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).
Таким чином, заявник, звертаючись до суду, зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про факт, який просять встановити. 
Однак, заявницею ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_2 на території російської федерації,
Пояснення двох свідків, яким особисто не відомі події, щодо встановлення яких заявниця звернулася до суду, а лише інформація з чужих слів; повідомлення в месенджері, абонентів якого неможливо достовірно ідентифікувати; та інформація про перетин кордону ОСОБА_2 за період з 2022 року через пункт пропуску через державний кордон України на кордоні з Польщею, не є належними, достовірними, допустимими і достатніми доказами, які підтверджують факт проживання ОСОБА_2 з 2022 року на території російської федерації.
Згідно зі ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_2 в російській федерації не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 18, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання, заінтересовані особи: Військова частина, ОСОБА_2 , Міністерство оборони України - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст складено 10 квітня 2026 року.
Повне найменування учасників процесу:
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: Військова частина, Міністерство оборони України.

Суддя	А. С. Река