308/2350/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла із відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ., за ч.2 ст. 204-1 КУпАП,- 
ПОСТАНОИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №001253Е від 08.02.2026, вбачається, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення 08.02.2026 о 16:30, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост», на відстані 3000 метрів до державного кордону, на напрямку 260 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року., тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – Вишнякова Д.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
19.02.2026 від представника ОСОБА_1 – Вишнякова Д.О., надійшли заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.
У запереченнях зазначено, що ОСОБА_1 разом із своїм другом ОСОБА_2 вирішили у власну відпустку поїхати в с. Вишка Закарпатської області на гірськолижний курорт Красія з метою відпочинку та з метою катання на лижах із гори. 08.02.2026р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сіли в рейсовий автобус, що слідував за маршрутом Ужгород-Люта. На першому контрольному пості від Ужгорода в н.п. Оноківці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 висадили з автобусу представники прикордонної служби. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навіть не забрали з автобусу усі свої особисті речі й автобус поїхав. Після цього, представники прикордонної служби відвели ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до прикордонної будки та почали на місці з`ясовувати мету приїзду та т.ін. Приблизно через годину до контрольного посту приїхав цивільний автомобіль та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвезли до прикордонного загону та завели до кабінету (назва даного об`єкту невідома). Після цього, до кабінету зайшли дві особи в штатському, які не представилися та почали за чергою допит ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Під час допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обшукали, навіть обшукували взуття. Також було відібрано мобільні телефони та дані штатські особи почали вивчати мобільні телефони, особливу увагу приділялося розмовникам. В мобільних телефонах було знайдено повідомлення в розмовнику, яке було надіслано один іншому ще в потягу, під час під`їзду до м. Вінниця наступного змісту: зараз буде Венеція, пропоную вийти, покурити. 
Після усіх цих маніпуляцій, один з осіб в штатському та комусь зателефонував та повідомив, що нічого цікавого, пускай оформлюють адмінку… Після цього, працівники прикордонної служби оформили наступні протоколи: протокол про адміністративне правопорушення; протокол особистого огляду, огляду речей і документів; протокол адміністративного затримання. Також, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали шаблони заяви про відмову від адвоката та заяви в суд про слухання справи без участі. 
Усі зазначені документи ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було підписано (оскільки було реально страшно) та останніх було відпущено. 
У запереченнях вказано на те, що «Таким чином, з вищенаведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_4 мав намір незаконно перетнути державний кордон, їдучі на рейсовому автобусі із лижами, й даний намір чітко прослідковувся за 3 000 м до державного кордону на автошляху, тобто в публічному місці, а не перебуваючи десь, наприклад, в лісозмузі.»
У запереченнях представник покликаючись на ст.ст. 9, 12 , 22 ЗУ «Про державний кордон», ч.3 ст. 62 Конституції України, ст. 204-1, п.1 ст. 247,251 КУпАП, Практику ЄСПЛ та Конвенцію про захист прав та основоположних свобод від 01.11.1950 р., Загальну декларацію прав людини від 10.12.1948 р..
При цьому звертає увагу на те, що зі схеми затримання громадянина України вбачається, що місцем затримання ОСОБА_5 є п/н «Контрольний пост» в н/п Оноківці, яке знаходиться на відстані 3 000 метрів від лінії державного кордону України, що згідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про державний кордон України» не відноситься до лінії державного кордону. Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей, що місце, де було затримано ОСОБА_5 є не дозволеним для проходження людей. Вказує на відсутність у Протоколі та долучених до нього додатків доказів про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.
У запереченнях зазначено, що х-з Протоколу не вбачається які безпосередні дії вчинив ОСОБА_4 з метою здійснення спроби перетину державного кордону України, оскільки лише сам факт перебування його на відстані 3 000 метрів від лінії кордону не може свідчити про такий намір. Таким чином, Протокол не містить жодних відомостей щодо дій, вчинених ОСОБА_10 , які б відповідали об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Окрім того, у запереченнях вказано на те, що прибувши до відділу Державної прикордонної служби, представники прикордонної служби зазначили, що якщо ОСОБА_4 не підпише усі документи, то його не відпустять. Так, погрожуючи обмеженням його свободи, посадові особи прикордонної служби, фактично примусили ОСОБА_6 підписати надані документи. При складанні протоколу про адміністративне затримання та протоколу про адміністративне правопорушення службовими особами не було роз`яснено ОСОБА_8 про його права.
В тому числі, через тиск з боку працівників прикордонної служби, ОСОБА_10 було підписано надруковану посадовими особами заяви на отримання електронних повісток та заяви про розгляд справи без участі до суду, у якій зазначено про визнання вини, що не відповідає дійсності (яка людина у здоровому глузді, не будучи фаховим юристом, напише заяву про захист своїх прав самостійно?..).
Відмова від послуг адвоката була складена у порушення вимог п. 9 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за якою вона повинна була здійснена в присутності адвоката, призначеного центром безоплатної правничої допомоги.
Окремо, зазначено представником, що по відношенню до ОСОБА_5 19.02.2026р. провадження закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (судова справа №308/2351/26).
Виходячи з вищенаведеного та керуючись діючим законодавством України представник просить: закрити провадження в даній адміністративній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно до ч.2 ст. 204-1 КУпАП, відповідальність настає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він вчинив адміністративне правопорушення 08.02.2026 о 16:30, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост», на відстані 3000 метрів до державного кордону, на напрямку 260 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.
Разом із тим, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у протоколі про адміністративне затримання, а також у рапорті не вказано на конкретні дії вчинені ОСОБА_1 , що свідчили б про наявність у його діях складу інкримінованого йому правопорушення.
Так, вказана особа, згідно матеріалів справи була виявлена та затримана за 3000 м. до ДКУ, яким чином було встановлено, що він прямував саме до кордону та мав на меті незаконного перетнути ДКУ поза межами пропуску, з наявних у матеріалах справами доказах не зрозуміло.
При цьому згідно матеріалів справи, останнього затримано на автомобільній дорозі Ужгород-Львів.
Згідно рапорту старшого інспектора служби відділення моніторингу обстановки впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого майстер-сержанта ОСОБА_11 , 08 години 00 хвилин 08 лютого 2026 року по 20 годину 00 хвилин 08 лютого 2026 року під час виконання наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Контрольний пост» о 16 год. 30 хв. 08.02.2026 року в результаті проведених заходів правопорушників було затримано в межах контрольованого прикордонного району, на відстані 3000 метрів до державного кордону України. Даних осіб ідентифіковано, як громадян України - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мали на меті здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон України, в пішому порядку, в складі групи осіб. 
Своїми діями громадяни порушили вимоги статей 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», чим вчинили правопорушення відповідальність за яке передбачено частиною 2 статті 204-1 КУпАП.
Відповідно до статей 260, 263 КУПАП осіб було затримано на термін до 3 (трьох) діб, з метою з`ясування обставин правопорушення.
При цьому у рапорті зазначено, що в ході з`ясування обставин правопорушення встановлено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та побоюючись отримати повістку від співробітників ТЦК і бути призваним на військову службу по мобілізації, громадяни вирішили виїхати на територію Європейського Союзу. Усвідомлюючи те, що під час дії правового режиму воєнного стану виїхати у встановленому законодавством порядку не можуть, оскільки немає підстав, вирішили перетнути державний кордон незаконно. З метою реалізації своїх намірів почали аналізувати інформацію в мережі інтернет та різних телеграм каналах щодо можливості незаконно перетнути державний кордон України та підібрали відповідний маршрут руху. Під час реалізації свого наміру були виявлені та затримані прикордонним нарядом. Після проведення фільтраційно-перевірочних заходів прикордонним оперативно-розшуковим відділом було встановлено, що дані громадяни мали намір незаконно перетнути державний кордон України.
Відносно громадян України ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було складено протоколи про адміністративне правопорушення 3ХРУ N?001253E та 3хРУ №001252E від 08.02.2026 року за частиною 2 статті 204-1 КУпАП.
Поряд із цим до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження наведеному, зокрема щодо встановлення нібито намірів затриманих осіб на незаконне перетинання ними ДКУ.
Натомість згідно заперечень поданих представником ОСОБА_1 останній мав намір провести відпустку разом із своїм другом в с. Вишка Закарпатської обл., куди і прямував на рейсовому автобусі.
Так, схема затримання підтверджує що вказані особи прямували по автодорозі Ужгород-Львів, за 3000 м. від ДКУ. 
Суд вважає, що жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення за яким складено протокол не містять. Відсутні відео-, фото- з місця його затримання. У протоколах та рапорті працівника ДПСУ не зазначено які саме дії, з огляду на відстань та обставини його затримання свідчать про наявність у нього наміру незаконно перетнути ДКУ поза межами пункту пропуску. 
Згідно ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Сам факт перебування особи за 3000 м. до державного кордону не може свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Адже протокол не містить доказів на підтвердження того, що ним вчинялися спроби на незаконний перетин кордону.
При цьому гідно ч. 2 вказаної норми відповідальність настає саме за вчинення тих самих дій у складі групи осіб, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення і ставиться у вину ОСОБА_1 .
Однак будь-яких належних та допустимих доказів, які б переконливо свідчили про наявність в діях  ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП матеріали справи не містять.
При цьому суд враховує зокрема і те, що згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області провадження у справі відносно ОСОБА_14 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
За таких обставин, суд вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією  ОСОБА_1  за ч. 5 ст.204-1 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в діях  ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина  ОСОБА_1 , є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суддя вважає, що у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.9, 10, 172-15, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за частиною 2 статті 204-1 Кодексу України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду         О.В. Фазикош