ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2493/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Завод “Горсталь” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Завод “Горсталь” (далі – ТОВ “Завод “Горсталь”, товариство, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – митний орган, митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2025 №UA205100/2025/000020/2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та іноземним контрагентом укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, на виконання якого поставлено товар – координатно-вимірювальну машину, митна вартість якої визначена за основним методом – за ціною договору, відповідно до положень статей 49, 57 Митного кодексу України (далі – МК України).
Позивач вказує, що при митному оформленні товару ним подано всі документи, передбачені частиною другою статті 53 МК України, зокрема рахунок-фактуру (інвойс), зовнішньоекономічний договір, транспортні та супровідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості та дають можливість ідентифікувати товар.
На думку позивача, подані документи не містять розбіжностей, підтверджують фактично сплачену ціну товару, а тому відповідають вимогам статті 49 МК України, відповідно до якої митною вартістю є ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Позивач також зазначає, що підстави для витребування додаткових документів та подальшого коригування митної вартості були відсутні, оскільки всі складові митної вартості підтверджені належними документами, а відсутність окремих допоміжних документів не свідчить про недостовірність заявлених відомостей та не є підставою для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості відповідно до статті 58 МК України.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
У відзиві на позов відповідач заперечує проти його задоволення та зазначає, що декларантом не дотримано вимог статей 52, 53 МК України щодо подання повних і достовірних відомостей про митну вартість товару.
Відповідач вказує, що подані документи містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей для підтвердження складових митної вартості, зокрема щодо витрат на транспортування, умов поставки та витрат на навантаження, що відповідно до частини третьої статті 53 МК України є підставою для витребування додаткових документів.
Крім того, відповідач зазначає про наявність невідповідностей між відомостями, зазначеними в документах, а також про ризик невключення окремих складових витрат до митної вартості, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору згідно зі статтею 58 МК України.
Також відповідач посилається на положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, відповідно до яких митна вартість має базуватися на дійсній вартості товару, та вважає, що у даному випадку заявлена позивачем вартість не підтверджена належними доказами.
У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що всі документи, подані до митного оформлення, відповідають вимогам частини другої статті 53 МК України та є достатніми для підтвердження митної вартості товару за основним методом.
Позивач наголошує, що рахунок-фактура (інвойс) є основним документом, який підтверджує ціну товару, а інші подані документи узгоджуються між собою та не містять суперечностей, що виключає наявність підстав для сумнівів у достовірності заявленої митної вартості.
Також позивач зазначає, що доводи митного органу щодо можливого невключення транспортних витрат або інших складових митної вартості ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами, що суперечить вимогам частини другої статті 2 КАС України щодо обґрунтованості рішень суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, позивач вважає, що оскаржуване рішення прийняте без належних правових підстав, з порушенням вимог МК України, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 25.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
07.04.2022 між ТОВ “Завод “Горсталь” (покупець) та компанією “MODELFORM Sp.z о.о.” (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №0407, за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцеві, а покупець прийняти та оплатити допоміжні матеріали для ливарного виробництва в асортименті, об`ємах по цінах вказаних у специфікаціях, які є невід`ємною частиною угоди. Умови поставки зазначені в специфікаціях до договору. Оплата за товар здійснюється покупцем у польських злотих, згідно умов, що вказані в специфікації до договору шляхом переказу на банківський рахунок продавця вартості товару разово або частинами.
На виконання умов вказаного договору сторонами погоджено специфікацію №31 від 26.08.2025 на загальну суму 35 200,00 євро на наступний товар: 1. Координатно-вимірювальна машина ZEISS A7-345544-871 - 1 комплект, вартістю 5 000,00 євро; 2. Автомобіль Mercedes-Benz Vito eVitoTourer 129Pro - 1 шт., вартістю 30 200,00 євро. Термін поставки - 30 днів. Умови оплати - відстрочка платежу до 60 календарних днів. Умови поставки - EXW Swierklany (Польща), згідно Інкотермс 2010. Адреса доставки - Україна, м. Горохів/м. Нововолинськ.
26.08.2025 компанією “MODELFORM Sp.z o.o.” виписано рахунок-фактуру (Faktura VAT) №FS/15/08/2025 на суму 5 000,00 євро (21 313,50 польських злотих) на вищевказане промислове обладнання - Координатно-вимірювальна машина ZEISS A7-345544-871, бувший у використанні, розібраний; дата оплати – 25.09.2025. 
З метою здійснення митного оформлення в режимі імпорту 28.08.2025 декларантом ТОВ “Завод “Горсталь” в порядку електронного декларування до Волинської митниці подано МД №25UA205100005908U5 з описом товару “Координатно-вимірювальна машина ZEISS (A7-345544-871) – 1 шт. Бувша у використанні. Це високоточний вимірювальний прилад для тривимірного контролю геометричних параметрів деталей та виробів. Використовується у промисловості для забезпечення відповідності продукції технічним вимогам. У комплекті 2 вимірювальні важелі, вимірювальна плита розміром приблизно 6000х3120 мм. Буде використовуватися для власних виробничих потреб”.
У вказаній декларації митна вартість товару визначена за основним - першим методом, а саме за ціною товару - 5 000,00 євро та з урахуванням коригування відповідно витрат на транспортування товару на суму 89 817,56 грн.
Для підтвердження митної вартості декларантом надано: пакувальний лист б/н від 26.08.2025, рахунок-фактура (Faktura VAT) №FS/15/08/2025 від 26.08.2025, автотранспортна накладна (CMR) б/н від 26.08.2025, рахунок-фактура на транспортно-експедиційні послуги №СФ25/949 від 26.08.2025, довідка про транспортно-експедиційні витрати №СФ-0004739 від 26.08.2025, договір купівлі-продажу №0407 від 07.04.2022, специфікація №31 від 26.08.2025, договір про надання послуг митного брокера №15/2025 від 23.04.2025, договір на транспортно-експедиційні послуги №BG/A1799/25 від 24.07.2025, договір на транспортно-експедиційні послуги №KM/A1569/25 від 03.02.2025, договір на транспортно-експедиційні послуги №RM/A1017/K24 від 10.05.2024, митна декларація країни відправлення №25PL335010002D1OB0 від 26.08.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (вартість навантажувально-розвантажувальних робіт та заявки на перевезення); 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
На вимогу спеціалізованого підрозділу митниці декларантом не надано жодних додаткових документів, листом від 29.08.2025 повідомлено про їх відсутність.
Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2025 №UA205100/2025/000020/2 та сформовала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205100/2025/000273.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 29.08.2025 №UA205100/2025/000020/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять наступні розбіжності.
Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом було надано: договір на транспортно-експедиційні послуги від 03.02.2025 №KM/A1569/25, договір на транспортно-експедиційні послуги від 10.05.2024 №RM/A1017/K24, договір на транспортно-експедиційні послуги від 24.07.2025 №BG/A1799/25, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.08.2025 №СФ25/949 та довідку на перевезення від 26.08.2025 №СФ-0004739. 
Пунктом 2.2 договору від 03.02.2025 №KM/A1569/25 та пунктом 1.3 договору від 10.05.2024 №RM/A1017/K24 передбачено подання заявок на перевезення. Декларантом до митного оформлення не надано відповідні документи. 
Умови поставки товару відповідно до графи 20 ЕМД №25UA205100005908U5 - EXW PL Swierklany, тоді як згідно рахунку-фактури про надання транспортно- експедиційних послуг від 26.08.2025 № СФ25/949 та довідки на перевезення від 26.08.2025 №СФ-0004739 транспортно-експедиційні послуги були згідно маршруту Рибник (Польща) - м/п Ягодин-Дорогуськ, тобто існує ризик невключення вартості транспортних витрат до митної вартості на відрізку маршруту Rybnik - Swierklany. 
Умови поставки EXW передбачають, що на покупця покладені обов`язки з оплати вантажно-розвантажувальних робіт, доставки, страхування. В довідці про транспортні витрати №СФ-000469 від 06.08.2025 вказана сума транспортних витрат за маршрутом перевезення та відсутність страхування. 
В графах 21 ДМВ відсутня інформація про витрати на навантаження/вивантаження. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості. 
Числове значення вартості товару в копії митної декларації і країни відправлення від 26.08.2025 №25PL335010002D1OB0 (22761 pln) не відповідає вартості згідно рахунка-фактури від 26.08.2025 №FS/15/08/2025 - 5000 eur (1 eur – 4,2544 pln).
Також митниця відмітила, що декларантом з урахуванням вимог статті 254 МК України не забезпечено переклад митної декларації країни відправлення від 26.08.2025 №25PL335010002D1OB0.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, а саме за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару №1 взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - координатно-вимірювальна машина STIEFELMAYER C100 410514 – 1 шт. Бувша у використанні. Це високоточний вимірювальний прилад для тривимірного контролю геометричних параметрів деталей та виробів. Використовується у промисловості для забезпечення відповідності продукції технічним вимогам. Виробник: STIEFELMAYER. Торгівельна марка: STIEFELMAYER, який ввезено з Польщі на умовах поставки DAP UA Нововолинськ, митна вартість якого була заявлена декларантом на визнана митницею за резервним методом. Рівень митної вартості становить 3,6913 євро за кг (ЕМД від 02.04.2025 №25UA205100002292U0) з дотриманням принципів та критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Коригування на обсяги партії та комерційні рівні не здійснювалось.
Додатково зазначено, що декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х та статті 55 МК України. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або в судовому порядку.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД №25UA205100005940U0 від 29.08.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові у справі № 826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару декларант позивача надав наявні у нього документи, а саме: пакувальний лист б/н від 26.08.2025, рахунок-фактура (Faktura VAT) №FS/15/08/2025 від 26.08.2025, автотранспортна накладна (CMR) б/н від 26.08.2025, рахунок-фактура на транспортно-експедиційні послуги №СФ25/949 від 26.08.2025, довідка про транспортно-експедиційні витрати №СФ-0004739 від 26.08.2025, договір купівлі-продажу №0407 від 07.04.2022, специфікація №31 від 26.08.2025, договір про надання послуг митного брокера №15/2025 від 23.04.2025, договір на транспортно-експедиційні послуги №BG/A1799/25 від 24.07.2025, договір на транспортно-експедиційні послуги №KM/A1569/25 від 03.02.2025, договір на транспортно-експедиційні послуги №RM/A1017/K24 від 10.05.2024, митна декларація країни відправлення №25PL335010002D1OB0 від 26.08.2025.
Митним органом в електронному повідомленні від 29.08.2025 зазначено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять розбіжності, про які зазначав суд вище.
На вимогу митниці декларантом не надано жодних додаткових документів, листом від 29.08.2025 повідомлено про їх відсутність.
Вважаючи, що декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 МК України достовірних відомостей щодо визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, митниця прийняла оскаржуване рішення. 
З таким висновком митного органу суд частково погоджується.
З приводу розбіжностей у поданих документах, суд зазначає наступне.
Досліджені судом документи узгоджуються між собою в частині найменування товару, його характеристик та ціни, яка становить 5000 євро, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що ціна товару як складова митної вартості підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема специфікацією №31 від 26.08.2025 до договору купівлі-продажу №0407 від 07.04.2022 та рахунком-фактурою (Faktura VAT) №FS/15/08/2025 від 26.08.2025.
Разом з тим, відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни договору додаються витрати на транспортування товару, його навантаження, вивантаження, страхування до місця його ввезення на митну територію України, якщо такі витрати не включені до ціни товару.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з оскаржуваного рішення (графа 17) до складу митної вартості позивачем включено витрати на транспортування товару до митного кордону України у розмірі 89 817,56 грн.
На підтвердження таких витрат декларант позивача надав митниці: договір на транспортно-експедиційні послуги від 03.02.2025 №KM/A1569/25, договір на транспортно-експедиційні послуги від 10.05.2024 №RM/A1017/K24, договір на транспортно-експедиційні послуги від 24.07.2025 №BG/A1799/25, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.08.2025 №СФ25/949 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 26.08.2025 №СФ-0004739. 
Як слідує з рахунка-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 26.08.2025 №СФ25/949 та довідки про транспортно-експедиційні витрати від 26.08.2025 №СФ-0004739, складені ТОВ “Ареал-Плюс”, транспортно-експедиційні витрати на перевезення вантажу згідно з CMR №б/н від 26.08.2025 за маршрутом від місця завантаження м. Рибник (Польща) до пункту пропуску Ягодин-Дорогуськ (580 км) склали 115 200,00 грн. При цьому, страхування вантажу не здійснювалось, про що зазначено у наведеній довідці.
Разом з тим судом встановлено, що подані документи не підтверджують належним чином повноту та достовірність зазначеної складової митної вартості у розмірі 89 817,56 грн, яка включена до митної вартості. 
Так, відповідно до митної декларації від 28.08.2025 №25UA205100005908U5 та документів, поданих декларантом під час митного оформлення, умовами поставки товару визначено EXW Swierklany (Республіка Польща), що передбачає покладення на покупця обов`язку з оплати витрат на транспортування товару, починаючи саме з цього місця.
Умови поставки EXW («Франко-Завод», Ex Works») відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і оплатити перевезення від підприємства-продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.
Таким чином, митна вартість товару за даних умов поставки складається з фактурної вартості та витрат на навантаження, транспортування товару від визначеного місця до кордону.
Позивач під час митного декларування не надав пояснень з приводу відсутності у задекларованій митній вартості витрат на навантаження товару відповідно до умов поставки товару.
Вказане призвело до обґрунтованих сумнівів митниці в частині підтвердження складових митної вартості товару.
Крім того, у поданих на підтвердження транспортних витрат документах зазначено маршрут перевезення товару з м. Рибник (Республіка Польща) до митного кордону України, що не відповідає визначеному сторонами місцю поставки товару (Swierklany).
За таких обставин відсутні документи, які б підтверджували витрати на транспортування товару на ділянці маршруту від місця поставки (Swierklany) до м. Рибник, а також відсутні докази включення таких витрат до митної вартості.
Судом також встановлено, що у матеріалах справи наявні документи з однаковими реквізитами - специфікація №31 від 26.08.2025 до договору купівлі-продажу №0407 від 07.04.2022, які містять різні відомості щодо місця поставки товару.
Так, у документах, поданих декларантом митному органу, а також відображених у митній декларації, місцем поставки визначено EXW Swierklany (Республіка Польща), тоді як у специфікації, долученій позивачем до позовної заяви, зазначено інше місце поставки — EXW Rybnik (Республіка Польща).
Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували внесення змін до умов поставки товару, існування різних редакцій зазначеного документа або обґрунтовували причини таких розбіжностей.
За таких обставин суд оцінює подану позивачем специфікацію як неналежний доказ, що суперечить відомостям, заявленим під час митного оформлення товару, та не може бути покладений в основу висновків суду.
Доводи позивача про те, що зазначені розбіжності зумовлені помилкою продавця та не впливають на вартість транспортування, суд оцінює критично, оскільки такі пояснення не підтверджені жодними доказами та не усувають встановлених невідповідностей у поданих документах.
Посилання позивача на незначну різницю у відстані між населеними пунктами Swierklany та Rybnik не може бути прийняте судом, оскільки відповідно до вимог Митного кодексу України складові митної вартості повинні бути підтверджені документально та піддаватися точному обчисленню, а не визначатися приблизно.
Також пунктом 2.2 договору від 03.02.2025 №KM/A1569/25 та пунктом 1.3 договору від 10.05.2024 №RM/A1017/K24 передбачено подання заявок на перевезення. Декларантом до митного оформлення не надано відповідні документи. 
Відтак, подані позивачем документи не містять відомостей, які б підтверджували числове значення витрат на транспортування товару у розмірі 89 817,56 грн, включених до митної вартості, та не дають можливості встановити порядок їх обчислення.
Водночас суд критично оцінює доводи відповідача щодо невідповідності вартості товару, зазначеної в митній декларації країни відправлення, вартості, визначеній в рахунку-фатурі, оскільки така декларація не є первинним документом, що визначає ціну товару, та сама по собі не свідчить про недостовірність заявленої митної вартості.
Разом з тим зазначена обставина не спростовує встановленого судом факту непідтвердження складових митної вартості у частині витрат на транспортування.
Судом встановлено, що митний орган, виявивши розбіжності у поданих документах, діяв відповідно до вимог статей 53, 54 МК України, витребував у декларанта додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості та надав строк для їх подання.
Проте декларантом не надано додаткових документів, які б усували встановлені розбіжності та підтверджували числові значення складових митної вартості.
Так, відповідач слушно зауважує, що згідно з частиною 8 статті 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. Проте ТОВ “Завод “Горсталь” з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не зверталось.
З огляду на те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами складову митної вартості у частині витрат на транспортування товару, а подані документи містять взаємовиключні відомості щодо умов поставки, суд дійшов висновку про наявність у митного органу правових підстав для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості товару.
Суд зазначає, що обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, покладається на позивача, а суд не наділений повноваженнями усувати недоліки у доказуванні сторін чи виправляти помилки декларанта.
Відповідно до частини другої статті 52, частини другої статті 53 та частини десятої статті 58 Митного кодексу України, відомості про митну вартість і її складові повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються перевірці та обчисленню. За відсутності документів, які дозволяють встановити числове значення витрат на транспортування саме до митного кордону України, митний орган позбавлений можливості здійснити належний контроль правильності визначення митної вартості.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлена декларантом сума транспортних витрат у розмірі 89 817,56 грн не підтверджена належними доказами, а тому у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо можливості застосування основного методу визначення митної вартості. Непідтвердження однієї зі складових митної вартості є достатньою підставою для відмови у визнанні митної вартості за ціною договору та застосування іншого методу її визначення.
При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.12.2021 у справі №200/6508/20-а, згідно з якою основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Декларантом не спростовано сумніви митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів, в частині задекларованої такої складової митної вартості як вартість транспортування оцінюваних товарів до митного кордону України, передбаченої п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.
Наведені висновки суду узгоджуються із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №520/22458/23.
Суд зауважує, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ст. 58 МК України).
З огляду на встановлені фактичні обставини справи і наведене правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позивачем не спростовано сумнів митниці в частині правильності визначення митної вартості товарів щодо відображення такої складової митної вартості як вартість транспортування оцінюваних товарів, яка передбачена п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.
За вказаних обставин митним органом була обґрунтовано виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.
Декларантом не надано митниці належних документів щодо визначення митної вартості товару з урахуванням витрат на транспортування товару. В той же час надання відповідних документів є обов`язковим відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.
Щодо інших підстав, які зазначені в рішенні про коригування митної вартості товарів, яке є предметом спору, суд зазначає, що їхня можлива відповідність чи невідповідність закону не впливає на висновки суду щодо правомірності коригування митної вартості у зв`язку з недоданням позивачем передбачених частиною 10 статті 58 МК України документів та відповідно неспростування сумнівів митниці щодо правильності визначення митної вартості товарів.
Таким чином, Волинською митницею підставно були встановлені невідповідності у поданих декларантом позивача документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, Волинська митниця правомірно не визнала заявлену митну вартість.
Митним органом проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, а саме за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару №1 взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - координатно-вимірювальна машина STIEFELMAYER C100 410514 – 1 шт. Бувша у використанні. Це високоточний вимірювальний прилад для тривимірного контролю геометричних параметрів деталей та виробів. Використовується у промисловості для забезпечення відповідності продукції технічним вимогам. Виробник: STIEFELMAYER. Торгівельна марка: STIEFELMAYER, який ввезено з Польщі на умовах поставки DAP UA Нововолинськ, митна вартість якого була заявлена декларантом на визнана митницею за резервним методом. Рівень митної вартості становить 3,6913 євро за кг (ЕМД від 02.04.2025 №25UA205100002292U0) з дотриманням принципів та критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Коригування на обсяги партії та комерційні рівні не здійснювалось.
За таких обставин оскаржуване рішення прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Митним кодексом України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а доводи позивача не спростовують його правомірності.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно зі статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до наведених вимог відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позову, підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243 - 246, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Завод “Горсталь” (45700, Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Берестецька, будинок 10; ідентифікаційний код юридичної особи 37490495).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя Н. В. Стецик