ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/9906/25	

Головуючий суддя І інстанції – Юрков Е.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 в адміністративній справі №160/9906/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 та періоду догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 з 03.08.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 03.10.1988, з 01.11.1988 по 27.10.1989, з 15.02.1990 по 30.09.2002, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серіі НОМЕР_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 з 03.08.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 03.10.1988, з 01.11.1988 по 27.10.1989, з 15.02.1990 по 30.09.2002, періоду догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 , починаючи з 24.02.2025 (дати призначення пенсії).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 та періоду догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 з 03.08.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 03.10.1988, з 01.11.1988 по 27.10.1989, з 15.02.1990 по 30.09.2002, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періодів роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 з 03.08.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1988 по 03.10.1988, з 01.11.1988 по 27.10.1989, з 15.02.1990 по 30.09.2002, періоду догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 , починаючи з 24.02.2025 (дати призначення пенсії).
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що до страхового стажу неможливо зарахувати періоди роботи до 1998 року, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987, оскільки на титульному аркуші трудової книжки дата заповнення внесена з порушеннями (містить виправлення) та печатка підприємства не відповідає печатці першої установи, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162. Зауважено, що зарахувати до страхового стажу період догляду за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до досягнення ним трирічного віку немає підстав, оскільки в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_4 , прізвище заявниці “ ОСОБА_3 ” (російською мовою) не відповідає паспортним даним - прізвище “ ОСОБА_4 ” (російською мовою).
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, згідно із ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 24.02.2025 року.
03.02.2025 позивач звернулась (через портал електронних послуг) до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІУ із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022-2024 роки.
Проте до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 та період догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку.
Представником позивача було подано адвокатський запит у якому він просив надати інформацію, про те, чому до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи згідно трудової книжки та періоди дитиною до досягнення нею трьох річного Віку.
Листом Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 13.03.2025 №0400-010307-8/51906 повідомлено представника позивача, що до страхового стажу неможливо зарахувати періоди роботи до 1998 року, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987, оскільки на титульному аркуші трудової книжки дата заповнення внесена з порушеннями (містить виправлення) та печатка підприємства не відповідає печатці першої установи, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162. Зарахувати до страхового стажу період догляду за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до досягнення ним трирічного віку немає підстав, оскільки в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_2 , прізвище заявниці “ ОСОБА_3 ” (російською мовою) не відповідає паспортним даним - прізвище “ ОСОБА_3 ” (російською мовою).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулась за захистом порушених прав до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987 та періоду догляду за дитиною відповідно до свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 є протиправними.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року – не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року – не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року – не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року – не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року – не менше 35 років.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Як видно з матеріалів справи, до страхового стажу не зараховано періоди роботи до 1998 року, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.08.1987, оскільки на титульному аркуші трудової книжки дата заповнення внесена з порушеннями (містить виправлення) та печатка підприємства не відповідає печатці першої установи, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162. Також, не зараховано до страхового стажу період догляду за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до досягнення ним трирічного віку немає підстав, оскільки в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_4 , прізвище заявниці “ ОСОБА_3 ” (російською мовою) не відповідає паспортним даним - прізвище “ ОСОБА_4 ” (російською мовою).
Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 від 03.08.1987, визначено періоди роботи:
- запис №1, 03.08.1987 - прийнята на посаду прибиральниці, наказ №211 від 03.08.1987;
- запис №2, 31.12.1987 - на основі постанови УК КПСС і Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987№ 821 у зв`язку з реорганізацією системи Госванка СРСР звільнена через переведення в Індустріальної Громстройванка СРСР м. Дніпропетровська п. 5 ст. 36 УРСР, наказ №17 від 30.12.1987;
- запис №3, 01.01.1988 - назначена на посаду прибиральниці, наказ №1 л/с від 01.01.1988;
- запис №4, 03.10.1988 - звільнена за власним бажанням за доглядом за дитиною до 8 років згідно ст. 38 УРСР, наказ №38 л/с від 03.10.1988;
- запис №5, 01.11.1988 - прийнята на Дніпропетровський відділ п. 2 на термоізоляції по 2 розряду, наказ №42/125 від 01.11.1988;
- запис №6, 27.10.1989 - звільнена по ст. 38 УРСР по догляду за дитиною до 8 років., наказ №24/125 від 27.10.1989;
- запис №7, 15.02.1990 - прийнята на «Лівобережний» тепловий район оператором котельні по третьому розряду на час відпусток, наказ №59 від 14.02.1990;
- запис №8, 01.02.1995 - присвоєно 4 розряд оператора котельні, наказ №56 від 10.02.1995.
Так, в трудовій книжці наявні підписи осіб, підтверджуючих записи, та печатки підприємств.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Також, згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 в адміністративній справі №160/9906/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва