ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/349/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 691/811/24 Категорія: 304090000  	Синиця Л. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року 

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Широкова Г.К.,

учасники справи: 

позивач – Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ;

відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_4 – адвокат Веремчук Карина Юріївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Веремчук Карини Юріївни на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2024 року в справі за позовом Кредитної спілки «Кредит – СоюЗ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року Кредитна спілка «Кредит-СоюЗ» (далі також КС «Кредит-СоюЗ») звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що КС «Кредит СоюЗ» уклала з ОСОБА_1 . Договір кредиту (Кредитної лінії) № Го-0036 від 03.02.2021 про надання кредиту в розмірі 200 000,00 грн строком на 36 місяців. Відповідач ОСОБА_1 03.02.2021 отримав 195 00,00 грн. Згідно з умовами договору кредиту ОСОБА_1 зобов`язаний повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування грошима в строк відповідно до графіку, передбаченого п. 2 додатку до договору кредиту. Відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконав. Станом на 10.04.2024 має непогашену заборгованість, яка складається з: тіла кредиту – 149 978,19 грн, процентів за користування кредитними коштами – 79 187,67 грн, донарахованих процентів за час прострочення – 36 840,64 грн.
03.02.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уклали Договір поруки № Го-0328-П, згідно з яким поручились за виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань, та відповідно до ст. 554 ЦК України, як поручителі, несуть солідарну відповідальність разом із боржником ОСОБА_1 . 
Відтак, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення заборгованості, позивач пред`явив позовні вимоги про солідарну відповідальність по договору кредиту і до позичальника, і до його поручителів.
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2024 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КС «Кредит-Союз» заборгованість за кредитним договором № Го-0036 від 03.02.2021 в розмірі 266006,50 грн, яка складається з: 149978,19 грн – тіло кредиту; 79187,67 грн – проценти за користування кредитом; 36840,64 грн – донараховані проценти за час прострочення.
Стягнуто в рівних частинах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КС «Кредит-Союз» понесені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3990,10 грн, по 997,53 грн з кожного.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач довів суду невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором, тому наявні підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. У свою чергу, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , взявши на себе обов`язки поручителів та не забезпечивши належного виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих кредитним договором обов`язків, повинні відповідати перед КС «Кредит – СоюЗ» разом, як солідарні боржники, у тому ж обсязі що й позичальник.
Не погодившись з рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2024 в частині стягнення нарахованих відсотків в сумі 116028,31 грн, представник ОСОБА_4 – адвокат Веремчук К.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_4 з 12.04.2022 і дотепер перебуває на військовій службі. Нарахування боржнику як військовослужбовцю відсотків за кредитним договором є незаконним, оскільки на нього розповсюджується положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду звільняються від сплати відсотків за користування кредитом та від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.
Скаржник зазначає, що в Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та досі триває.
Таким чином, в Україні на момент укладення кредитного договору від 03.02.2021 діяв особливий період і нині триває воєнний стан. Наведені обставини свідчать про те, що з ОСОБА_4 відсотки за користування кредитом в сумі 116028,31 грн стягненню не підлягають.
14.01.2026 до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від КС «Кредит-СоюЗ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення є законним та обґрунтованими, підстави для його скасування відсутні.
Сторона позивача у відзив на апеляційну скаргу вказує, що пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стосуються тих випадків, коли військовослужбовці чи їх члени сім`ї є позичальниками за кредитними договорами, тобто особи, які безпосередньо користуються кредитними коштами. Поручителями, яким являється ОСОБА_4 , проценти за користування кредитними коштами в цілому нараховуватися не можуть, оскільки вони не являються стороною договору кредиту, а лише добровільно забезпечують виконання кредитних зобов`язань. У даних правовідносинах відповідач ОСОБА_4 є поручителем, з якого солідарно з позичальником стягується заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами. 
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, з огляду на таке.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 03.02.2021 між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту (кредитної лінії) № Го-0036 (а.с. 4).
Відповідно до п. 2.1 та п. 7.1 Договору кредиту спілка надає позичальнику кредит у розмірі 200 000,00 грн строком на тридцять шість місяців. 
Згідно з п. 4.1 Договору кредиту, кредит повертається спілці рівними частинами, що сплачуються щомісячно в числах, що відповідають даті укладення договору, та має бути повністю виплачений до закінчення строку, зазначеного в п. 7.1 Договору. У дати погашень кредиту, погашаються несплачені проценти за користування кредитними коштами.
Процентна ставка за кредитом становить 33 % річних від суми залишку кредиту. Проценти нараховуються на суму залишку заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту (п. 4.4 Договору кредиту).
Погоджена сторонами договору відповідальність сторін передбачає можливість стягнення із боржника пені за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка за згодою Спілки може не застосовуватися (п. 6.2. Договору), та обов`язок позичальника на вимогу Спілки сплатити 65 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 6.3. Договору).
Додатком до договору кредиту № Го-0036 від 03.02.2021 сторонами узгоджені графіки повернення основної суми кредиту та погашення процентів за ним (а.с. 5).
03.02.2021 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № Го-0036 від 03.02.2021, між Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір поруки № Го-0036-П від 03.02.2021 (а.с. 6). 
Згідно з умовами вказаного договору поруки, поручителі беруть на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 (боржника), що випливають з договору кредиту № Го-0036 від 03.02.2021 на суму 200 000,00 грн кредиту (п. 2.1 Договору поруки).
Відповідно до п.п. 3.1-3.2 Договору поруки, відповідальність поручителів, яка настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання згідно з договором 1. Поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Кожен поручитель відповідає по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту з урахуванням інфляції; виплату процентів за користування кредитом4 сплата неустойки; сплату процентів від простроченої суми згідно з договором 1 та/або згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, у т.ч., сплату зазначених сум за період після завершення дії Договору 1. 
За Договором кредиту ОСОБА_1 03.02.2021 отримав 195 000,00 грн (підтверджується платіжною інструкцією № 3910 від 03.02.2021) (а.с. 8). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань по Договору кредиту не виконав. У порушення графіку погашення позики, вказаного в п. 2 додатку до Договору, визначених планових повернень по основній сумі кредиту і по процентах за його користування ОСОБА_1 не було проведено. 
10.04.2024 КС «Кредит-СоюЗ» було направлено ОСОБА_1 вимогу № 34 від 10.04.2024, про сплату протягом 30 днів з дня одержання цієї вимоги всієї суми заборгованості в розмірі 266538,51 грн (а.с. 10), однак вказана вимога залишилася без виконання. 
Відтак, станом на 10.04.2024 ОСОБА_1 має заборгованість, яка в загальному розмірі становить 266 006,50 грн та складається з: основної суми боргу – 149 978,19 грн, процентів за користування коштами – 79 187,67 грн, донарахованих процентів за час прострочення – 36 840,64 грн. 

Щодо порушення судом норм процесуального права. 
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Європейський суд з прав людини зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п. 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «"Дія 97" проти України»; заява № 19164/04).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).
У ЦПК України законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції з підстави неналежного повідомлення в суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства – відкритості судового процесу.
Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (ч. 2 ст. 410 ЦПК України) стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Разом з тим, з матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що у судове засідання, призначене на 16.12.2024, відповідач ОСОБА_4 не з`явився, при цьому, докази на підтвердження належного повідомлення про дату і час судового засідання відповідача ОСОБА_4 відсутні. 
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що відповідач ОСОБА_4 не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, яке призначене на 16.12.2024, за результатами проведення якого суд першої інстанції прийняв рішення по суті.
Вказані вище обставини є порушенням норм процесуального права, що, у свою чергу, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Шодо розгляду справи по суті спору.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти в загальній сумі 195000,00 грн відповідач ОСОБА_1 отримав строком на 36 місяців, що підтверджується Договором кредиту № Го-0036 від 03.02.2021, заявою-анкетою на отримання кредиту від 03.02.2021 та платіжною інструкцією № 3910 від 03.02.2021, але свої зобов`язання перед КС «Кредит-СоюЗ» не виконав, що станом на 10.04.2024 призвело до утворення в нього заборгованості в розмірі 266 006,50 грн, яка складається з: основної суми боргу – 149 978,19 грн, процентів за користування кредитними коштами – 79 187,67 грн, донарахованих процентів за час прострочення – 36 840,64 грн. 
Факт укладення та зміст договорів кредиту та поруки, а також належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредиту позичальнику при розгляді справи в апеляційному суді під сумнів не ставиться.
Позивач зазначав, що позичальник свої зобов`язання по договору належним чином не виконав внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яку він просить стягнути в цій справі у солідарному порядку з позичальника та поручителів.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі наведених вище фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит, а також відповідні договори поруки є чинними, недійсними у судовому порядку не визнавалися, сума кредитної заборгованості позичальником наданими доказами не спростовується.
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, а саме наявність чинних кредитного договору та договору поруки, укладених кредитором з відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 апеляційний суд доходить висновку, що позивач належним чином обґрунтував наявність та розмір кредитної заборгованості, яка підтверджується умовами підписаного позичальником ОСОБА_1 кредитного договору, що має бути стягнута з відповідачів солідарно на користь позивача.
Надаючи оцінку доводам скаржника про те, що відповідач ОСОБА_4 перебуває на військовій службі та в силу приписів ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» його звільнено від нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, апеляційний суд зазначає таке.
Із доказів, доданих представником ОСОБА_4 – адвокатом Веремчук К.Ю. до апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 12.04.2022 і дотепер ОСОБА_4 перебуває на військовій службі, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 , довідками про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 № 195 від 19.04.2024 та виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 № 564 від 01.09.2025, а також довідкою в/ч НОМЕР_2 № 24/78 від 05.05.2025.
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що зміст наведеної норми свідчить про те, що вона спрямована на врегулювання правовідносин між кредитодавцем та військовослужбовцем, як позичальником, тобто особою, яка безпосередньо отримала кредитні кошти та є стороною основного зобов`язання.
Як вбачається зі ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником, при цьому його відповідальність є акцесорною (додатковою) та похідною від основного зобов`язання боржника.
Отже, поручитель не є стороною кредитного договору в частині користування кредитними коштами, а лише забезпечує виконання зобов`язання позичальником. Нарахування процентів за користування кредитом є платою саме за користування коштами позичальником, а не видом відповідальності поручителя.
З огляду на викладене, положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на правовідносини, у яких військовослужбовець виступає поручителем, а не позичальником.
Відтак, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для звільнення поручителя від сплати процентів, пені та штрафних санкцій є необґрунтованими, оскільки базуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не враховують правову природу договору поруки.
Апеляційний суд також враховує, що борг відповідачам у сумі 36840,64 грн правомірно нараховано на підставі розділу 6 договору за приписами ст. 625 ЦК України до 24.02.2022 (введення в Українні воєнного стану), а відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, шляхом стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача КС «Кредит – СоюЗ» заборгованості за кредитним договором № Го-0036 від 03.02.2021 в загальному розмірі 266 006,50 грн, яка складається з: 149 978,19 грн – тіла кредиту; 79 187,67 грн – процентів за користування кредитом; 36 840,64 грн – донарахованих процентів за час прострочення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 3990,10 грн, тобто по 997,53 грн з кожного.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 – адвоката Веремчук Карини Юріївни задовольнити частково.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2024 року в справі за позовом Кредитної спілки «Кредит – СоюЗ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту, скасувати та прийняти нове судове рішення.
Позов Кредитної спілки «Кредит – СоюЗ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором кредиту, задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» заборгованість за кредитним договором № Го-0036 від 03.02.2021 в загальному розмірі 266 006,50 грн, яка складається з: 149 978,19 грн – тіла кредиту; 79 187,67 грн – процентів за користування кредитом; 36 840,64 грн – донарахованих процентів за час прострочення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Кредит-Союз» понесені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3990,10 грн, тобто по 997,53 грн з кожного.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко 
О.В. Карпенко
Т.Л. Фетісова