Провадження № 3/734/1099/26 Справа № 734/1718/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

21 квітня 2026 року         селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Домашенко Ю.М., розглянувши справу про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

 
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період – це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація – комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким дотепер відповідних рішень прийнято не було.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях України та продовжується дотепер.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.11.2024 № 318 штаб-сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків частини, призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення навчальної роти військової частини НОМЕР_1 .
Статтями 29, 32, 111, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду сержанта із матеріального забезпечення навчальної роти в мирний і воєнний час, відповідає за облік та правильне зберігання стрілецької зброї, боєприпасів до неї, іншого майна роти, зберігання особистих речей військовослужбовців у кімнаті для зберігання майна роти, стан пожежної безпеки приміщень роти і закріпленої за нею території, ведення ротного (корабельного) господарства. Сержант із матеріального забезпечення (старшина) роти зобов`язаний знати тактику дій роти в різних видах бою, досконало знати і вміло володіти особистою зброєю; забезпечувати всіма необхідними матеріальними засобами заняття з бойової підготовки в роті; здійснювати всебічне забезпечення особового складу роти відповідно до вказівок командира роти, головного сержанта роти та заявок головних сержантів взводів; своєчасно одержувати і оглядати зброю, боєприпаси, спорядження та інші матеріальні засоби, що надходять до роти, стежити за їх наявністю, правильним зберіганням і експлуатацією, своєчасно передавати їх у ремонт; негайно доповідати командирові роти та головному сержантові роти про виявлені випадки нестачі, втрати чи несправності зброї, боєприпасів та інших матеріальних засобів; стежити за наявністю майна роти, щомісячно проводити звірку обліку військового майна роти з обліком служб військової частини та вести облік і звітність; забезпечувати всіма необхідними матеріальними засобами підрозділи роти під час підготовки та проведення занять (навчань), виконання завдань за призначенням; забезпечувати поповнення матеріальних засобів відповідно до вказівок командира роти, головного старшини роти та заявок головних сержантів взводів; забезпечувати харчуванням та питною водою особовий склад роти під час навчань, занять на полігонах та під час несення служби в добовому наряді, виконання завдань за призначенням; з дозволу командира роти або головного сержанта роти видавати боєприпаси особовому складу, а також особисто приймати і оглядати їх після повернення; забезпечувати особовий склад усім необхідним для прибирання приміщень роти і ділянки території, закріпленої за нею, та для проведення поточного ремонту майна роти; особисто водити роту до лазні, водити особисто або направляти військовослужбовців строкової військової служби до їдальні під командою одного з головних сержантів взводів (командирів відділень); забезпечувати всім необхідним, оглядати та відправляти під командою старшого робочі команди, призначені від роти; стежити за дотриманням правил опалення приміщень, справністю засобів пожежогасіння і дотриманням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти правил пожежної безпеки; організовувати зберігання особистих речей військовослужбовців роти в кімнаті для зберігання майна роти, приймати за описом та зберігати гроші і цінні речі заарештованих військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу перед їх відправленням на гауптвахту.
Отже, сержант з матеріального забезпечення навчальної роти ОСОБА_1 є військовим начальником, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, а тому відповідно до примітки ст. 172-15 КУпАП є військовою службовою особою.
Відповідно до вимог ст. 4, 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержант із матеріального забезпечення навчальної роти ОСОБА_1 також зобов`язаний сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), проводити роботу щодо змінення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, своєчасно готувати і надсилати до вищого штабу відповідні донесення, з пошаною ставитися до підлеглих, знати ділові та морально-психологічні якості кожного підлеглого йому військовослужбовця.
Статтями 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі; військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Водночас у порушення вищенаведених вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України сержант з матеріального забезпечення навчальної роти ОСОБА_1 допустив недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.
Так, 30.03.2026 безпосереднім начальником ОСОБА_1 – командиром 6 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 визначені завдання сержанту з матеріального забезпечення ОСОБА_1 на день згідно функціональних обов`язків останнього, а саме: стежити за наявністю майна навчального курсу навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 , проводити звірку обліку військового майна навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 з обліком служб військової частини та вести облік і звітність; стежити за дотриманням правил опалення приміщень, справністю засобів пожежогасіння і дотриманням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 правил пожежної безпеки та керувати господарством навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 .
Однак військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 сержант із матеріального забезпечення навчальної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, 30.03.2026 з 09:00 год по 11:30 год на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 , покладені на нього службові обов`язки та визначені завдання на день не виконував, а саме: не стежив за наявністю майна навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 , не проводив звірку обліку військового майна навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 з обліком служб військової частини та не вів облік і звітність; не стежив за дотриманням правил опалення приміщень, справністю засобів пожежогасіння і дотриманням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 правил пожежної безпеки та не керував господарством навчальної роти ВЧ НОМЕР_2 , оскільки проводив час на власний розсуд, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в день несення служби 30.03.2026 та після виявлення був відсторонений від служби.
Зазначене діяння ОСОБА_1 вчинив в умовах дії особливого періоду.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.
Дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення № 13 від 20.04.2026, акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу № 98 від 30.03.2026 (результат – 1.95 ‰), функціональні обов`язки із матеріального забезпечення роти військової частини НОМЕР_1 , пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд вважає, що в діянні  ОСОБА_1  убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив адміністративне правопорушення і вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283-285, 287-289 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із моменту її винесення.

Судд я  Юрій ДОМАШЕНКО