УКРАЇНА
АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №491/593/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді -        ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання –        ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12023162360000190, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карабанове Фрунзівського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 05 березня 2021 року органом 5123, раніше судимого: 08 вересня 2021 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 28 лютого 2023 року Красноокнянським районним судом Одеської області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 180 годин; 21 квітня 2023 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 25 квітня 2023 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 12 червня 2023 року Ананьївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року прокурором Любашівської окружної прокуратури був затверджений обвинувальний акт відповідно до якого: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, а саме, 04 травня 2023 року, близько 00 годин 30 хвилин, у період воєнного стану, який введено в Україні відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком 90 діб, №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком 90 діб, №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ) згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком 90 діб, ОСОБА_4 з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, умисно, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, шляхом пошкодження скла віконної рами проник до сараю розташованого на території домоволодіння ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належну останньому бензопилу марки «Світязь БП 4500», помаранчевого кольору, вартістю 1750 гривень 00 копійок. Викраденою бензопилою ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1750 гривень 00 копійок. З 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ (далі - Закон № 3886-ІХ). З огляду на ці законодавчі зміни викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо його вартість не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення. З огляду на вимоги ст.58 Конституції України та ст.5 КК України має бути забезпечено зворотну дію закону про кримінальну відповідальність у часі. Зокрема, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. ОСОБА_4 обвинувачується у крадіжці на загальну суму 1750 гривень 00 копійок, що на момент вчинення діяння є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 гривні станом на 01 січня 2023 року), а отже Закон №3886-ІХ поширюється на нього. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 незаконно проник до іншого приміщення (володіння) особи з метою вчинення крадіжки, кримінальна відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого майна усунена Законом №3886-ІХ, у зв`язку з чим було змінено обвинувачення стосовно ОСОБА_4 , та викладене наступній редакції: 04 травня 2023 року, близько 00 годин 30 хвилин, у ОСОБА_4 , який проходив поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , виник умисел на незаконне проникнення до підсобного приміщення (сараю), розташованого на території вказаного домоволодіння. Реалізуючи кримінально-протиправний умисел направлений на незаконне проникнення до володіння особи, ОСОБА_4 , в цей же день та час, діючи умисно, шляхом вільного доступу пройшов на частково огороджену територію вищевказаного домоволодіння, де шляхом пошкодження скла віконної рами, порушуючи ст.30 Конституції України, яка передбачає, що проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку є можливим виключно на підставі мотивованого рішення суду, не маючи такого рішення суду і інших законних підстав, а також дозволу ОСОБА_5 , незаконно проник в середину сараю, чим порушив право власника на недоторканість іншого володіння. 
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченому, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає обвинувачений себе винним, чи бажає давати показання.
На зазначене питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину обвинувачений визнає повністю та бажає давати суду показання.
Судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження.
Прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, наданими у судовому засіданні, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодився.
Судом у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому учасники судового засідання повідомили суду, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень ч.2, 3 ст.349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він разом з співмешканкою працював у потерпілого. Там він побачив бензинову пилу. Він не пам`ятає, коли це було, було холодно, йшли дощі. Він був випивший. Пилу взяв вночі. Де був потерпілий на той час, він не знає. Вікно в сараї було зняте, пила знаходилась в сараї на столі. Заліз в сарай і забрав пилу, бо хотів спиляти в себе дерево. ОСОБА_4 зазначив, що більше такого робити не буде, усвідомив свої вчинки.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява від 14 травня 2024 року, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде. Просить суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Також 12 січня 2026 року потерпілий надав суду заяву (клопотання), в якому зазначив, що отримав копію обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням від 12 листопада 2024 року, йому відомо, що він має право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, та у зв`язку зі зміною обвинувачення прокурором будь-яких клопотань до суду не має, просить судовий розгляд провести без його участі та призначити ОСОБА_4 суворе покарання відповідного до чинного законодавства.
Після допиту обвинуваченого прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази, які характеризують обвинуваченого, та підтверджують процесуальні витрати, а саме: 
- витяг з ЄРДР №12023162360000190 від 16 травня 2023 року, відповідно до якого відомості за фактом крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_5 внесено до ЄРДР 10 травня 2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст.185 КК України;
- постанову слідчого від 10 травня 2023 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, відповідно до якої бензинову пилу марки «Світязь БП 4500», помаранчевого кольору, визнано речовим доказом та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області;
- квитанцію про прийняття на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області бензинової пили марки «Світязь БП 4500», помаранчевого кольору;
- ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року про накладення арешту на бензинову пилу марки «Світязь БП 4500», помаранчевого кольору;
- довідку про витрати на проведення судової трасологічної експертизи від 17 травня 2023 року №СЕ-19/116-23/7895-Д, відповідно до якої витрати на проведення вказаної експертизи складають 3824 гривні 00 копійок;
- довідку про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 16 травня 2023 року №СЕ-19/116-23/7899-ТВ, відповідно до якої витрати на проведення вказаної експертизи складають 956 гривень 00 копійок;
- характеристику на обвинуваченого ОСОБА_4 , видану за №548 від 18 травня 2023 року Ананьївською міською радою, відповідно до якої за місцем проживання характеризується задовільно;
- довідку про склад сім`ї, видану за №549 від 18 травня 2023 року Ананьївською міською ради, відповідно до якої склад сім`ї обвинуваченого ОСОБА_4 одна особа;
- довідку КНП «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» №16741 від 17 травня 2023 року, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікарня-психіатра не перебуває;
- довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17 травня 2023 року №846, відповідно до якої військовозобов`язаний ОСОБА_4 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- відомості про судимості обвинуваченого ОСОБА_4 ;
- копію вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч.ч.1, 3 ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- копію вироку Красноокнянського районного суду Одеської області від 28 лютого 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин;
- копію вироку Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за цим вироком та за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 28 лютого 2023 року, остаточно призначена ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі; 
- копію вироку Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначено покарання у виді двох років обмеження волі, що згідно положень ч.1 ст.72 КК України відповідає одному року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання часткового приєднано не відбуте покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року у виді двох років шести місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;
- копію вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці та ухвалу суд від 03 липня 2023 року про внесення виправлень у цей вирок;
- лист Подільського РС №1 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 29 травня 2023 року №472/28/1-23, відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває на обліку у вказаному РС з 20 грудня 2021 року за вироком Ананьївського районного суду Одеської області та перебуває на обліку з 11 квітня 2023 року за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області;
- копію ухвали слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 26 травня 2023 року про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці з 26 травня 2023 року по 25 липня 2023 року.
Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.
Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.
На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.
Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.
У судових дебатах:
Прокурор Любашівської окружної прокуратури зазначив, що у зв`язку із змінами у законодавстві дії обвинуваченого ОСОБА_4 були перекваліфіковані з ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 за місцем мешкання обвинувачений характеризується задовільно, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, сприяв розкриттю злочину, розгляд кримінального провадження проведено в спрощеному порядку. Обвинувачений визнав свою вину у вчиненому кримінальному проступку та його вина у вчиненні вказаного кримінального проступку повністю підтвердилась в ході розгляду справи. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. У зв`язку з цим просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні зазначеного кримінального проступку, при цьому врахувати особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, те, що він неодноразово судимий, знаходиться під вартою з 22 червня 2023 року за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року до п`яти років позбавлення волі, а також засуджений за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року до трьох років шести місяців позбавлення волі. Щодо вироку Ананьївського районного суду від 12 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.389 КК України до двох місяців арешту, який був оскаржений до апеляційної інстанції та 02 жовтня 2025 року було закрито апеляційне провадження, вважає, що фактично за ст. 80 КК України строк давності виконання вироку сплинув та покарання, призначене ОСОБА_4 за цим вироком не підлягає приєднанню. Просив призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 років обмеження волі, що на підставі ст.72 КК України відповідає 1 року позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року – 2 роки 3 місяці позбавлення волі, а також частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року – 2 роки позбавлення волі, застосовуючи положення ст.72 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі. Строк покарання відраховувати з дня фактичного затримання, тобто, з 22 червня 2023 року. Також просив скасувати арешт на майно та вирішити долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України, а також стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати відповідно до наданих доказів.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому.
В останньому слові обвинувачений зазначив, що у скоєному він розкаюється, більше такого не повториться.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, тобто, незаконне проникнення до іншого володіння особи. 
Відповідно до ч.1 ст.1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Частиною 1 ст.50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною 1 ст.65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене  ОСОБА_4 , є кримінальним проступком.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину повторно.
Санкцією ч.1 ст.162 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років. Обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Так, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, не працює, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, проживає самотньо, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому винним себе визнав, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, скоїв кримінальне правопорушення повторно, суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
При цьому, приписами ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72цього Кодексу.
При цьому, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання, судом враховується наступне.
Так, 21 квітня 2023 року ОСОБА_4 засуджений Любашівським районним судом Одеської області за ч.4 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за цим вироком та вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 28 лютого 2023 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі. Кримінальне правопорушення вчинене 27 грудня 2022 року.
25 квітня 2023 року ОСОБА_4 засуджений Ширяївським районним судом Одеської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі, що згідно положень ч.1 ст. 72 КК України відповідає одному року позбавлення волі, та на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08 вересня 2021 року у виді двох років шести місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. Кримінальне правопорушення вчинене 01 червня 2022 року, тобто вчинене ОСОБА_4 до постановлення попереднього вироку Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року.
12 червня 2023 року ОСОБА_4 засуджений Ананьївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці. Вказаний вирок був оскаржений прокурором Любашівської окружної прокуратури до Одеського апеляційного суду та 02 жовтня 2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду було закрито дане апеляційне провадження у зв`язку з прийняттям відмови заступника керівника Одеської обласної прокуратури від апеляційної скарги на вирок Ананьївського районного суду одеської області від 12 червня 2023 року. Кримінальне правопорушення вчинене 24 квітня 2023 року, тобто до постановлення попереднього вироку Ширяївського районного суду Одеської від 25 квітня 2023 року.
04 травня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_4 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи, та дане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 до постановлення попереднього вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року.
Враховуючи вище наведене, хронологію вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень та ухвалення судами обвинувальних вироків відносно нього, тобто кожне кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено до постановлення попереднього вироку, ухваленого відносно нього, суд вважає необхідним, враховуючи міри покарання, визначені обвинуваченому за попередніми вироками, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами, передбаченими ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком, вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року , яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, та вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до двох місяців арешту, що за правилами ст.72 КК України відповідає двом місяцям позбавлення волі, та зараховувати покарання, відбуті частково за попередніми вироками, а саме за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року, та за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року.
Відповідно до інформації, наданої державною установою «Одеський слідчий ізолятор», ОСОБА_4 був заарештований 22 червня 2023 року відділом поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, та 22 червня 2023 року прибув в ДУ «Одеській слідчий ізолятор». 
На підставі ч.7 ст.72 КК України слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування призначеного покарання строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом у період з 26 травня 2023 року по 22 червня 2023 року, тобто по день фактичного затримання, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. 
Строк відбування призначеного покарання визначено обчислювати обвинуваченому ОСОБА_4 з моменту його фактичного затримання, тобто з 22 червня 2023 року.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню при проведенні судової трасологічної експертизи Одеським НДЕКЦ МВС України від 17 травня 2023 року №СЕ-19/116-23/7895-Д, складають 3824 гривні 00 копійок, а також при проведенні судової товарознавчої експертизи Одеським НДЕКЦ МВС України від 16 травня 2023 року №СЕ-19/116-23/7899-ТВ, складають 956 гривень 00 копійок, які мають бути стягнуті з обвинуваченого.
З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, долю яких слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 26 травня 2023 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на два місяці. Строк дії ухвали до 25 липня 2023 року.
Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.
Цивільний позов потерпілим та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, ст.ст.1, 12, 18, 22, 50, 65, 66, 67, 75, 76, 162 ч.1 КК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме, у незаконному проникненні до іншого володіння особи, та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком, яким ОСОБА_4 засуджений до двох років обмеження волі, що згідно положень ст. 72 КК України відповідає одному року позбавлення волі, та вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року , яким ОСОБА_4 був засуджений до 3 років 6 місяців позбавлення волі, та вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 12 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до двох місяців арешту, що за правилами ст.72 КК України відповідає двом місяцям позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України зарахувати частково відбуте ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року, та вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2023 року, у період з 22 червня 2023 по 20 лютого 2026 року.
На підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування призначеного покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом, у період з 26 травня 2023 року по 22 червня 2023 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання відраховувати з 22 червня 2023 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.
Скасувати арешт майна, а саме, на бензинову пилу марки «Світязь БП 4500», помаранчевого кольору, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року, яку передано не зберігання до кімнати зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області.
Речовий доказ – бензинову пилу марки «Світязь БП 4500», помаранчевого кольору – повернути потерпілому.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 05 березня 2021 року органом 5123, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової трасологічної експертизи Одеським НДЕКЦ МВС України від 17 травня 2023 року №СЕ-19/116-23/7895-Д, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» в сумі 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 00 копійок, а також процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи Одеським НДЕКЦ МВС України від 16 травня 2023 року №СЕ-19/116-23/7899-ТВ, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.
Цивільний позов потерпілим та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився оголошенням резолютивної частини вироку, копію повного тексту вироку негайно після оголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуюча суддя:                 ОСОБА_1