Справа № 344/3097/26 
Провадження № 2-а/344/54/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді Татарінової О.А.,
секретаря Гарасимів А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,- 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 5 лютого 2026 р., ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс постанову за №R337256 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, у вигляді штрафу 17000 грн. В постанові вказано, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк та місце вказане в повістці, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, і вчинив адмінправопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Позивачем зазначається, що з даною постановою не погоджується оскільки в протоколі відповідного адміністративного правопорушення та оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 та 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дана стаття наголошує на обов`язку громадян України, під час мобілізації, явитись добровільно, або за викликом, по повістці, до відповідних територіальних центрів комплектування чи інших формувань для захисту Батьківщини. Проте позивач виконав вимоги цієї статті ще в 2022 році, коли з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та був мобілізований до лав Збройних сил України. 
20 травня 2023 року отримав тяжке поранення нижніх кінцівок. Внаслідок поранення, в липні 2024 року отримав 3 групу інвалідності (терміном на один рік) і був звільнений з лав ЗСУ. 
18 листопада 2025 року, при повторному оцінюванні стану здоров`я ОСОБА_1 експертною командою, термін інвалідності був продовжений на три роки до 03.11.2028 р. Така інформація була наявною в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відображена в мобільному додатку Резерв+. Тому мета, мотиви і сам факт виклику повісткою від 17.12.2025р. позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 виглядають досить сумнівними, оскільки згідно ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи з інвалідністю не підлягають мобілізації. Сумніви про сам факт направлення повістки Позивачу підтверджують слова працівників міського відділення Укрпошти №76008 про те, що жодного рекомендованого листа на ім`я ОСОБА_1 протягом грудня 2025 року-січня 2026 року не надходило. 
Також, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, йому не була пред`явлена ні сама повістка ні повідомлення про її доставку. 
Якщо на адресу позивача не надходив рекомендований лист з повісткою, то відсутня подія адміністративного правопорушення.
Крім того, сам факт направлення повістки поштою, навіть із відміткою про закінчення строку зберігання чи відсутність адресата, не є безумовним доказом вручення. Для підтвердження виникнення у громадянина обов`язку з`явитися за викликом працівники ТЦК та СП повинні мати не лише поштові підтвердження, а й належним чином оформлену повістку з усіма передбаченими реквізитами. Вважає, що ТВО керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягаючи до адміністративної відповідальності позивача, не зробив це в повній мірі. 
Вважаєь, що позивач не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 оскільки він виконав свій обов`язок по захисту Батьківщини, а на момент відправлення йому повістки мав 3 групу інвалідності, і не підлягав мобілізації. З тих же підстав в діях Позивача не можливо виділити протиправний мотив та мету.
Крім того, позивачем зазначається, що в описовій частині протоколу зазначено, що ОСОБА_1 своєю неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_3 порушив вимоги ч.1 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і на підставі цього робиться висновок про те, що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 201-1 КУпАП. 
Враховуючи наведене, просить суд скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 за №R337256 від 05.02.2026р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України, у вигляді штрафу 17000 грн. Судові витрати покласти на відповідача.
25.02.2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовують тим, що у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, зарахованим в запас, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент виклику до ТЦК та СП відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не оформляв, а тому викликався у відповідності до пункту 6 Порядку № 560 у зв`язку з здійснюваними мобілізаційними заходами, а саме для уточнення наявності або відсутності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
На позивача, як військовозобов`язаного, покладено обов`язок здійснення відповідних дій для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому, на момент виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 09 січня 2026 року, ним не було подано звернення до ТЦК та СП з відповідними підтверджуючими документами для оформлення відстрочки, у тому числі в автоматичному порядку шляхом створення запиту на її оформлення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивач оформив 31.01.2026 року. Під час автоматизованої перевірки даних системою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено зазначені порушення та сформовано запис про виявлене порушення. Відомості про порушення відображаються також в мобільному застосунку «Резерв+» з метою інформування військовозобов`язаного про необхідність усунення виявленого та прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (зразок додається). Отже, військовозобов`язаному було достеменно відомо про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення даних.
Засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку № 5951580, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 09 січня 2026 року о 09:00 год. На момент виклику позивача уточненню підлягали дані щодо наявності або відсутності права на відстрочку. При цьому обов`язок щодо подання відомостей про наявність права на відстрочку, у відповідності до пунктів 58, 59 Порядку № 560, покладено безпосередньо на військовозобов`язаного. Всупереч зазначеному позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибував, про причини неприбуття не повідомляв. Отже в період з 09 січня 2026 року до 31 січня 2026 року (дата оформлення відстрочки) позивач для оформлення відстрочки не прибував, у зв`язку з чим скоїв правопорушення передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Враховуючи наведене просять суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Позивач в судовому засіданні позов підтримали та просив суд його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду судом справи.
Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року постановлено про проведення загальної мобілізації, яка триває на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Частиною другою статті 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку № 5951580 про виклик ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 09 січня 2026 року о 09:00 год.
Згідно трекінгу Укрпошти повістка була направлена за адресою місця проживання позивача та повернута відправнику у зв"язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою.
Згідно протоколу №05/38 про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 року ОСОБА_1 , який є військовозобов"язаним, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою № 5951580 у визначений повісткою час та дату, а саме на 09.01.2026 року на 09.00, чим порушив вимоги частин 1 та 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.201-1 КУПАП.
5 лютого 2026 року ТВО начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс постанову за №R337256 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
Із зазначеної постанови встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк та місце вказане в повістці ( ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.
Пунктом 21 Порядку передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки),проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
ОСОБА_1 , є військовозобов`язаним, зарахованим в запас, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент виклику до ТЦК та СП відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не оформляв, та викликався у відповідності до пункту 6 Порядку № 560 для уточнення наявності або відсутності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Виклик позивача було здійснено за місцем його проживання, яке підтверджено копією паспорта та даними з мобільному додатку Резерв+.
Згідно трекінгу Укрпошти повістка була направлена за адресою місця проживання позивача та повернута відправнику у зв"язку з відсутністю одержувача за вказаною адресою.
Доказів поважності причини неприбуття позивачем не надано. Інші доводи не є підставою для скасування постанови.
Крім того, як встановлено судом відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період позивач оформив 31.01.2026 року.
За приписами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 №R337256 відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому, приймаючи вказану постанову, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова