№ 201/379/26
Провадження № 3/201/41/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2026 року Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді Давидовської Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Геспубліки, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_2 ), щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), 
установив:
Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 534415, складеного 07.12.2025 року о 22:50:05 зазначено, що 07.12.2025 року о 21:37:00 за адресою: м. Дніпро, вул. Архітектора Олега Петрова 20, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом (далі - ТЗ) Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, правопорушення вчинене повторного протягом року, чим порушено вимоги п. 2.1 (а) Постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі – Правила дорожнього руху), відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Позиція учасників розгляду справи. 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у протоколі, шляхом направлення судової повістки, до суду не з`явився. 
Направив до суду заяву, відповідно до якої просив суд розглядати справу без його участі. Додатково зазначив, що на момент складання протоколу при собі мав водійське посвідчення міжнародного зразка № НОМЕР_2 , видане 27.03.2007 року.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП не є обов`язковою, враховуючи визначені ст. 277 КУпАП строки розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин і висновки судді.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Частиною 2 ст.126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Судом встановлено, що до протоколу додано копію постанови серії ЕНА № 629970, винесеної 07.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. У тексті постанови зазначено, що « ОСОБА_1 керував 07.12.2025 о 17:48:00 в м. Дніпро, вул.. Ольгерда Бочковського, 42 Б, керував ТЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом». 
Натомість у наданій до суду заяві ОСОБА_1 вказав, що на момент складання протоколу при собі мав водійське посвідчення міжнародного зразка № НОМЕР_2 , видане 27.03.2007 року, Міністерство внутрішніх справ Грузії та надав до суду його копію.
Згідно з пунктом «і» ч. 2 ст. 41 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, до дії якої приєдналася Україна, Договірні сторони визнають будь-яке національне посвідчення водія, що відповідає приписам додатку «6» до цієї Конвенції, дійсним на своїй території для керування транспортним засобом, що відповідає категорії або категоріям транспортних засобів, на керування якими видані посвідчення, за умови, що зазначені посвідчення є дійсними та що вони видані іншою Договірною стороною або одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на те цією Договірною стороною.
Додаток «6» Конвенції з положеннями, що застосовуються з 29.03.2011 року, визначає вимоги до національних посвідчень водія країн-учасників Конвенції.
Відповідно до абз.5 п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340,посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).
Відповідно до абз. 1 пункту 30 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993р. №340 (далі - Положення), особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовано літерами латинського алфавіту.
Грузія також є підписантом вказаної Конвенції, а тому Посвідчення водія № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 від 27.03.2007 року є дійсним на території України.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Karelin проти Росії», рішення №926/08 від 20.09.2016 року, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Так, з наданого ОСОБА_1 посвідчення водія серії № НОМЕР_2 вбачається, що останній має право водіння категорії «В», «С», «D». Вказане видане державою Грузія і записи в ньому продубльовані літерами латинського алфавіту.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Ураховуючи вищевикладене, а саме те, що особою, якою складено протокол, не надано доказів того, що громадянин Грузії ОСОБА_1 переїхав на постійне місце проживання в Україну, і не спростована інформація про його тимчасове перебування на території України, оскільки ОСОБА_1 має посвідчення водія іноземної держави (Грузії), яке надає йому право керування відповідним транспортним засобом в України, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю згідно ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9-11, 23, 33, 40-1, 126, 221, 283, 284 КУпАП, 
постановив:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.
Суддя         Т.В.Давидовська