Провадження №2/760/4691/26
Справа №760/26675/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2026         м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі: 
головуючого судді     судді Застрожнікової К.С.,
при секретарі судового засідання   Кравченко А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Козачук Юрій Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» 
про розірвання трудового договору,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив суд розірвати трудовий договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Київський Економіко-Правовий ліцей», та визнати трудові відносини припиненими з 28 серпня 2025 року, зобов`язати відповідача внести відповідний запис про припинення трудових відносин до трудової книжки позивача.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач працював у відповідача на посаді вчителя закладу загальної середньої освіти по предмету біологія та екологія. У зв`язку із неможливістю продовження трудових відносин, пов`язаного із оформленням позивача на іншу роботу, 28 серпня 2025 року позивач подав заяву про звільнення з посади за власним бажанням, однак відповідач вказаний лист із заявою про звільнення не отримав, лист овернувся позивачу із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Таким чином, за твердженням позивача трудові відносини фактично припинилися, однак залишаються неврегульованими, що порушує трудові права позивача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2025 визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С.
17.10.2025 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони повідомлені про відкриття провадження у справі, станом на 03.04.2026 від відповідача до суду відзиву на позовну заяву не надходило. 
Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до наказу (розпорядження) керівника ТОВ «Київський Економіко-Правовий Ліцей» від 14 січня 2025 року за №33-ОК про прийняття на роботу, ОСОБА_1 прийнято на роботу з 16 січня 2025 року до Основного підрозділу на посаду вчителя закладу загальної середньої освіти, Код КП 2320 (по предмету «біологія та екологія»).
28.08.2025 позивач направив на адресу відповідача ТОВ «Київський Економіко-Правовий ліцей» заяву про звільнення з посади за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України з 28 серпня 2025 року, у зв`язку із прийняттям на іншу роботу за конкурсом, що підтверджується копією заяви позивача від 28.08.2025, описом вкладення у цінний лист, накладною Укрпошти та квитанцією про оплату поштового відправлення, лист повернувся 16.09.2025 без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.
Як вбачається з доданої до позову копії Наказу № ОС-588 про прийом на роботу від 28.08.2025 року, позивача ОСОБА_1 прийнято на посаду розробника в підрозділ ПрАТ «ВФ Україна», Дирекція з інформаційних технологій, ІТ розробка та консалтинг з 29.08.2025 року.
Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Згідно з п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39).
Відповідно до ч. 1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Отже, у вищезазначених випадках звільнення працівника здійснюється у строк, про який просить працівник. Про наявність поважних причин (або порушень законодавства роботодавцем) працівник повинен повідомити роботодавця, вказавши на них у заяві про звільнення, а також додавши до заяви відповідні документи (за наявності), що і зробив позивач, направивши на адресу відповідача відповідну заяву про звільнення за власним бажанням, до якої було долучено копію наказу про прийняття на роботу в інше місце, за № ОС-588 від 28.08.2025 р., про що до суду подані підтверджуючі документи, докази, які суд визнає належними, допустимими, достатніми та достовірними, для підтвердження обставин припинення трудових відносин позивача з відповідачем, починаючи з дати, зазначеної у заяві позивача, тобто з 28 серпня 2025 року. 
Згідно зі ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.
Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене ст.43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Таким чином, судом встановлено, що подання заяви про звільнення з роботи за власним бажанням позивачем ОСОБА_1 було зумовлено неможливістю останнього продовжувати роботу у ТОВ «Київський Економіко-Правовий ліцей» через прийняття позивача на роботу в інше місце - до підрозділу ПрАТ «ВФ Україна».
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Позивач має право на вільний вибір роботи, що включає право на розірвання трудового договору в порядку статті 38 КУпАП. Трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, проте позивач позбавлений можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує його конституційні права. 
Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем доведено існування обставин, визначених ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що є підставою для припинення трудового договору. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на користь Держави з відповідача слід стягнути 3028 грн. 
Керуючись ст.ст.12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов, - задовольнити.

Розірвати (припинити) трудовий договір, укладений 14.01.2025 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), починаючи з 28.08.2025 року.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський економіко-правовий ліцей» на користь Держави судовий збір у сумі 3028 грн. 

Зазначити відомості про сторін: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський-економіко правовий ліцей», код ЄДРПОУ 45574841, адреса: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 3, оф. 704.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.04.2026

Суддя         К.С.Застрожнікова