ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1460/25  Номер провадження 22-ц/814/621/26	Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Карпушина Г.Л., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року в частині відмови у відкритті провадження, на ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року в частині залишення без розгляду заяви - заперечення (перша) щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.І. та на ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року в частині відмови у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди. 
22.07.2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву заперечення (перша) щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.Г. на підставі ч. 3 ст. 214 ЦПК України.
В якій просив: 
1) для припинення протиправної бездіяльності суду уточнити виключно законним шляхом згідно верховенства права письмовою ухвалою з цього приводу чи визнає суд правосуб`єктність хасида чи суд має антисемітські погляди?
2) згідно п. 5 ч.2 ст. 197 ЦПК України, для припинення протиправної бездіяльності нарешті суд роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасникам справи – саме в письмовій ухвалі роз`яснити, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасникам справи;
3) для припинення протиправної бездіяльності та належного виконання вимог ЦПК України суду з`ясувати, у повній мірі саме у генерального директора відповідача Д. Бакланова чи повідомив відповідач ТОВ «Полтаваенергозбут» про всі обставини справи, які йому відомі - бо у повній мірі це відомо лише генеральному директору, а адвокат Чудненко В. на думку заявника приховує докази від суду, тож обов`язково потрібно з`ясувати у повній мірі про всі обставини, що відомі ОСОБА_2 ;
4) для припинення протиправної бездіяльності та належного виконання вимог ЦПК України вимога до суду розглянути письмове клопотання по справі № 553/1460/25 про застосування судом загальних строків позовної давності в 3 (три) роки до попередження з філії відповідача №769 202108 від 30.08.2021 року, направивши прийняте за результатами розгляду рішення, згідно ч.5 ст. 272 ЦПК України;
5) для припинення протиправної бездіяльності та належного виконання вимог ЦПК України вимога до суду розглянути всі три заяви позивача у справі ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та направити прийняте за результатами розгляду рішення, згідно ч.5 ст. 272 ЦПК України;
6) для припинення протиправної бездіяльності та належного виконання вимог ЦПК України вимога до суду розглянути всі інші письмові клопотання та заяви позивача у справі ОСОБА_1 , згідно п.10 ч.2 ст. 197 ЦПК України, направити прийняте за результатами розгляду рішення, згідно ч.5 ст. 272 ЦПК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року заяву -заперечення (перша) позивача ОСОБА_1 щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди - повернуто її заявнику без розгляду, як таку, що подана без додержання вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 183 ЦПК України.
22.07.2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву (третю) про збільшення позовних вимог.
В даній заяві позивач ОСОБА_1 просить:
-прийняти до розгляду (третю) заяву про збільшення позовних вимог в цивільній справі № 553/1460/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут»;
-визнати дії відповідача (боржника) ТОВ «Полтаваенергозбут» по відключенню від електропостачання 18 березня 2025 року домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 – незаконними;
- стягнути на користь ОСОБА_1 на о/р НОМЕР_1 у ТОВ «Полтаваенергозбут» борг в загальному розмірі 9 724 грн в межах позовних вимог за період з 01.11.2024 року по 18.07.2025 року, за порушення відповідачем гарантованого стандарту Порядок № 375 та стягнення пені з розрахунку 3% в день згідно ч.5 ст. 10 ЗУ « Про захист прав споживачів» за прострочення сплати компенсаційних коштів;
-стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду з ТОВ «Полтаваенергозбут» за аналогією ст. 52 ЗУ « Про захист економічно конкуренції» в розмірі 1 155 775 664 грн;
-згідно ст. 8 ЦК України за аналогією застосовуючи ст. 247 Господарського Кодексу України ліквідувати за рішенням суду відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут».

Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року у відкритті провадження за вимогою про ліквідацію ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до ст. 247 Господарського Кодексу України, заявленою ОСОБА_3 у заяві (третій) про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди – відмовлено.
Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 , що дана вимога підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Заяву (третю) подану позивачем ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі №553/1460/25, провадження №2/553/970/2025 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди в частині заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди -залишено без руху, про що повідомлено позивача та встановлено строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків заяви, а саме:
-обґрунтувати позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди;
-надати суду квитанцію про сплату судового збору в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.
Роз`яснено позивачу, що у випадку не усунення недоліків у встановлений строк заява (третя) про збільшення позовних вимог буде вважатися неподаною і повернута разом з додатками.

22.07.2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву (другу) про збільшення позовних вимог.
В даній заяві позивач просить:
-прийняти до розгляду (Другу) заяву про збільшення позовних вимог в цивільній справі № 553/1460/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Полтаваенергозбут»;
-визнати дії відповідача (боржника) ТОВ «Полтаваенергозбут» по відключенню від електропостачання 18 березня 2025 року домоволодіння споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 – незаконними;
- стягнути на користь ОСОБА_1 на о/р НОМЕР_1 у ТОВ «Полтаваенергозбут» борг в загальному розмірі 9 724 грн в межах позовних вимог за період з 01.11.2024 року по 18.07.2025 року, за порушення відповідачем гарантованого стандарту Порядок № 375 та стягнення пені з розрахунку 3% в день згідно ч.5 ст. 10 ЗУ « Про захист прав споживачів» за прострочення сплати компенсаційних коштів;
-стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду з ТОВ «Полтаваенергозбут» за аналогією ст. 52 ЗУ « Про захист економічно конкуренції» в розмірі 1 155 775 664 грн;
-згідно ст. 8 ЦК України за аналогією застосовуючи ст. 247 Господарського Кодексу України ліквідувати за рішенням суду відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут».

Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року у відкритті провадження за вимогою про ліквідацію ТОВ «Полтаваенергозбут» у відповідності до ст. 247 Господарського Кодексу України, заявленою ОСОБА_3 у заяві (Другій) про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди – відмовлено.
Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 , що дана вимога підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Заяву (другу) подану позивачем ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі № 553/1460/25, провадження №2/553/970/2025 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди в частині заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди -залишено без руху, про що повідомити позивача та встановити строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків заяви, а саме:
-обґрунтувати позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди;
-надати суду квитанцію про сплату судового збору в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.
Роз`яснено позивачу, що у випадку не усунення недоліків у встановлений строк заява (третя) про збільшення позовних вимог буде вважатися неподаною і йому повернута разом з додатками.

Не погодившись з даними ухвалами суду, ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвали скасувати та задовольнити його заяви.
Зазначав, що судом першої інстанції не взято до уваги його заяву про застосування строків позовної давності при підготовчому судовому засіданні, що стало причиною подання першої заяви щодо протиправної бездіяльності судді.
Окрім того, зазначав, що судом першої інстанції безпідставно віднесено спір до господарського в частині заяви (друга та третя) про збільшення позовних вимог, оскільки позивач по справі є побутовим споживачем, а не ФОП чи юридичною особою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 22.07.2025 ОСОБА_1 подано заяву (заперечення) першу щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.Г. на підставі ч. 3 ст. 214 ЦПК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 24.07.2025 заяву -заперечення (перша) позивача ОСОБА_1 щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди - повернуто її заявнику без розгляду, як таку, що подана без додержання вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 183 ЦПК України.
Повертаючи заяву позивачу з підстав невідповідності ст. 183 ЦПК України, районний суд зазначив, що поставлення безпосередньо суду запитань викладених у клопотанні (запереченні) суперечить вимогам чинного законодавства.

22.07.2025 подані ОСОБА_1 заяви (друга) та (третя) про збільшення позовних вимог, зміст яких дублює одна одну, заявив вимогу про ліквідацію відповідача за рішенням суду.
Відмовляючи у відкритті провадження в частині вимог щодо ліквідації ТОВ «Полтаваенергозбуд» суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
У ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.
Пунктом 8 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
За частиною 1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) мас право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.
Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах вказувала критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
В даному випадку, позивачем заявлено вимогу стосовно ліквідації юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю як підприємства, що надає послуги населенню. 
Так, фактичними підставами збільшених позовних вимог у другій та третій заявах ОСОБА_1 є прохання про ліквідацію ТОВ «Полтаваенергозбут», що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому судом першої інстанції вірно відмовлено у відкритті провадження в частині заявленої вимоги про ліквідацію відповідача.

Щодо першої заяви заперечення (перша) позивача щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.Г. на підставі ч. 3 ст. 214 ЦПК України, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Статтею 183 ЦПК України визначені вимоги щодо належного оформлення, які є обов`язковими для прийняття судом заяви, клопотання, заперечення.
Разом з тим, судом першої інстанції вірно зазначено, що оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання у даній справі з вирішення спору, який виник між ОСОБА_1 та ТОВ «Полтаваенергозбут» про відшкодування шкоди нового судового процесу проти суду (судді).
Так, зазначені Похилим М.О. вимоги до головуючої судді у справі, які оформлені у формі заяви – заперечення (Перша) щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.І. є рядом питань, які виражені у формі незгоди з діями чи бездіяльністю судді, що в силу вимог ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку пред`явлення окремого позову. 
Таким чином, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, на тому що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06, пункт 33).
Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 при розгляді справи № 280/1334/19.
Оскільки оскаржувані рішення суду першої інстанцій прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків суду першої інстанції скаржник не спростував, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, яка вмотивована власним тлумаченням апелянта положень діючого ЦПК України. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року про залишення без розгляду заяви - заперечення (перша) позивача ОСОБА_1 щодо припинення протиправної бездіяльності судді Крючко Н.І. залишити без змін.
Ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року в частині відмови у відкритті провадження за заявою (третя) ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог залишити без змін.
Ухвалу Подільського районного суду м. Полтави від 24 липня 2025 року в частині відмови у відкритті провадження за заявою (друга) ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 17 лютого 2026 року.
Судді: О. І. Обідіна Г.Л. Карпушин Л.І. Пилипчук