Справа № 314/1119/26
Провадження № 2/314/1374/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
23.04.2026 року  м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді       Кіяшко В.О.,
секретар судового засідання      Румянцева А.М.,
справа № 314/1119/26;
провадження № 2/314/1374/2026;
учасники справи:
-позивач ОСОБА_1 ;
-відповідач ОСОБА_2 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

стислий виклад позицій сторін.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 вересня 2017 року між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 виданого Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 14.092017 року. В період шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 14.11.2017 року, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Між позивачем та Відповідачем втрачене почуття любові, поваги один до одного. Спілкування між ними не є можливим в наслідок постійних конфліктів, які породжувалися на підґрунті непорозуміння, а відтак підстави для надання часу для примирення відсутні. Більш того, позиція Позивача ґрунтується на виключному розірвані шлюбу з Відповідачем, оскільки будь-які заходи не можуть бути вжиті. Тривалий час Позивач та Відповідач, після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не мають спільних інтересів та не спілкуються.
Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, до досягнення сином повноліття.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином.
Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справ за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, роз`яснено права сторін.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази надані сторонами, суд 
встановив 
14 вересня 2017 року між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Позивачка) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (далі – Відповідач) було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 виданого Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області 14.092017 року. В період шлюбу між Позивачкою та Відповідачем була народжена спільна дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 14.11.2017 року, виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Між позивачем та Відповідачем втрачене почуття любові, поваги один до одного. Спілкування між ними не є можливим в наслідок постійних конфліктів, які породжувалися на підґрунті непорозуміння, а відтак підстави для надання часу для примирення відсутні. Більш того, позиція Позивача ґрунтується на виключному розірвані шлюбу з Відповідачем, оскільки будь-які заходи не можуть бути вжиті. Тривалий час Позивач та Відповідач, після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не мають спільних інтересів та не спілкуються.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.
Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що має істотне значення. 
В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 розірвавши шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. 
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. 
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 
Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 1 статті 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.
Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача ОСОБА_1 , окрім судового, немає.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.
З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її забезпеченні, а відповідно до ст. 180 СК України, батьки мають спільний обов`язок утримувати дитину.
У сукупності наведеного, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним та достатнім позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду – 02.03.2026, і до досягнення сином повноліття. 
Судові витрати.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки при подачі даного позову до суду позивач сплатила судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила сплачену суму залишити за нею, то витрати по сплаті судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підстав викладеного, керуючись ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст.ст. 12-13, ст. ст. 80-81, ст. 141, ст. 263, ст. 265, 280-284 ЦПК України, ст. 7, ст.ст. 104-105, ст.ст. 110-113, ч.ч. 2-3 ст. 150, ч.ч. 1-3 ст. 155, ст. 180 - 183 СК України, суд, -
вирішив:
1.Позов задовольнити.

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 вересня 2017 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 761.

3.Після розірвання шлюбу залишити  ОСОБА_1 прізвище набуте нею під час державної реєстрації шлюбу– « ОСОБА_5 ».

4.Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), аліменти на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), на утримання неповнолітньої дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2026, і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття.

5.Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. 

Допустити негайне виконання рішення у межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 23.04.2026.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ). 

Суддя        Вікторія Олександрівна Кіяшко
23.04.2026