Справа № 204/186/26
Провадження № 3/204/263/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, 
УСТАНОВИВ:

28.12.2025 об 11:00 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Sens», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КП «ДБКЛПД» ДОР. 
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. 
У дане судове засідання захисником Ковальчук В.І. в інтересах ОСОБА_1 подано письмові заперечення, у яких захисник просив суд закрити провадження у праві, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування поданих заперечень захисник зазначив, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним та не безперервним, адже повністю не відображає усіх подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки такий відеозапис має відсутні проміжки часу, які не дають можливість повністю та всебічно дослідити обставини справи. Фіксація працівниками поліції здійснюється, коли працівники поліції підходять до нерухомого автомобіля, який не містить ознак працюючого двигуна. Тобто на відеозаписі з бодікамери повністю відсутня фіксація факту руху автомобіля та керування ним ОСОБА_1 . Вимога працівника поліції про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння неправомірна, оскільки автомобіль, у якому перебував ОСОБА_1 перебував у нерухомому стані. Поліцейським було порушено процедуру такого огляду ОСОБА_1 , оскільки під час перевірки документів ОСОБА_1 , з`ясування питання про отримання останнім посвідчення водія, поліцейський озвучив вимогу про проходження огляну на стан наркотичного сп`яніння, вказавши, про виявлені у ОСОБА_1 ознаки стану наркотичного сп`яніння: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Отже, вбачається суттєве порушення порядку та послідовності огляду, оскільки поліцейським не було вжито жодних заходів направлених на встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , натомість безпідставно висунуто вимогу про проходження медичного огляду в медичному закладі. Долучені до матеріалів справи рапорт інспектора поліції та направлення на огляд водія, не є належними та достатніми доказами вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог ДПР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши подані захисником заперечення, дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №552843 від 28.12.2025; 
- рапортом інспектора УПП в Дніпропетровській області від 28.12.2025, відповідно до якого 28.12.2025 об 11:37 у м. Дніпро по вул. Академіка Белелюбського, 42 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Sens», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, вираджене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР. 
- направленням на огляд водія транспортного засобу від 28.12.2025, відповідно до якого, у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, ОСОБА_1 направлено на огляд до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня психіатричної допомоги» ДОР;
- відеозаписом з боді-камер поліцейських, відповідно до якого 28.12.2025 працівниками поліції було зупинено автомобіль «Daewoo Sens», державний номер НОМЕР_1 , а саме вказаний автомобіль стоїть на дорозі. Працівник поліції, підійшовши до автомобіля, запитав, чому водій не пристебнутий ременем безпеки, на що ОСОБА_1 відповів, що він тільки відстебнув його та збирався вийти з автомобіля. Керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечував. Під час перевірки документів водія, працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, тремтіння пальців рук, та запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Водій від проходження огляду у медичному закладі відмовився, вказавши, що не може залишити на дорозі дружину та дитину. 
Аналізуючи вказані досліджені судом докази, суд зазначає, що вони об`єктивно у своїй сукупності та взаємозв`язку спростовують заперечення сторони захисту щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом 28.12.2025, оскільки з дослідженого судом відеозапису останній жодного разу не вказав про те, що не керував транспортним засобом. Натомість, пояснив, що не пристебнутий ременем безпеки, оскільки тільки відстебнув його та збирався вийти з автомобіля. Автомобіль стояв на проїжджій частині. На сидінні водія перебував саме ОСОБА_1 , в салоні автомобіля, на задньому сидінні, перебували жінка та дитина, при цьому ОСОБА_1 не зазначав, що автомобілем керував не він, а поряд з автомобілем інших осіб, які б могли керувати транспортним засобом не було. Слід вказати, що з дослідженого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, дійсно не встановлено руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , але за висновком суду лише ця обставина, не може бути єдиною підставою закриття провадження у справі, та уникнення особою відповідальності, оскільки керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено сукупністю досліджених доказів. 
Окрім того, суд зазначає, що не дивлячись заперечення сторони захисту, суть яких зводилась до того, що ОСОБА_1 транспортним засобом 28.12.2025 не керував, стороною захисту не було подано жодного доказу на підтвердження вказаного, не заявлено клопотань про виклик і допит свідків, які б у судовому засіданні могли б підтвердити або спростувати такі покази. 
Таким чином, факт порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України доведено в судовому засіданні сукупністю належних та допустимих доказів, які досліджено та проаналізовано судом, відповідно вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.
Щодо твердження сторони захисту про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом у справі, оскільки ним не зафіксовано рух транспортного засобу, відеозапис, має відсутні проміжки часу, слід зазначити таке.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Пунктами 4, 5 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно з ч. 2 с. 266 КУпАП під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучається до протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції згідно положень статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення, який містить певні фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) у відповідності до вимог статті 252 КУпАП зобов`язаний дослідити та оцінити докази, в даному конкретному випадку диск, на якому містяться відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля.
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу долучено диск з відеозаписом, якими зафіксовано знаходження автомобіля на проїжджій частині, зафіксовано ОСОБА_1 в салоні автомобіля, надані ним пояснення, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. 
Отже, суд уважає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Дані відеозапису з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити безпосередню обстановку, яка відбувається на місці, поведінку особи, ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння.
Дійсно, долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, однак, такий недолік не можна вважати істотним, оскільки відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та підробки, тому є належним та допустимим доказом у справі. Доказів монтажу, редагування наданого запису з метою фальсифікації даних, зафіксованих на ньому, стороною захисту надано не було та судом на встановлено.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дані відеозапису, який долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Щодо тверджень сторони захисту про порушення поліцейським процедури проведення огляду водія, слід вказати, що з дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, працівником поліції повідомлено водію встановлені ознаки стану сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився. 
Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція): огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. 
Таким чином, заперечення сторони захисту встановлених у водія, уповноваженою особою, ознак наркотичного сп`яніння, не можуть слугувати підставою невинуватості особи та закриття провадження у справі.
При цьому, у судовому засіданні, відповідно до дослідженого судом відеозапису, встановлено відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що відповідно до п. 2.5 ПДР, є самостійним складом адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.
Отже доводи сторони захисту в цій частині не відповідають обставинам справи та судом не приймаються. 
Згідно з дослідженого судом доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: відеозапису, рапорту працівника поліції, направлення на огляд водія, встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, які повідомлені водію на місці, закріплені у рапорті та направленні для проходження відповідного огляду. Отже, виходячи з викладеного судом не приймаються твердження сторони захисту про неналежність, як доказів рапорту працівника поліції та направлення для огляду водія, оскільки такі докази є взаємоузгодженими з сукупністю доказів у справі, а неналежність їх не встановлена.
Таким чином, проаналізувавши наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 є переконливими та достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.
Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статей 23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, ураховуючи конкретні обставини справи, дані про особу, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, його характер, суд уважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись статтями 40,40-1, 266,268,280-284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Строк виконання постанови в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення посвідчення водія. 
Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя           Т.В. Безрук