КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/4809/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026року  місто Київ
справа № 753/4696/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.
за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1  на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Осіпенко Л.М., у справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивач КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимогпросив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:
заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2018 року по червень 2025 року у розмірі 77792,83 грн.;
збитки від інфляції в сумі 15796,74 грн.;
3% річних у розмірі 4410,81 грн.
В обґрунтування вимог посилався на те, що позивач здійснює обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказував, що нарахування вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території у період виникнення заборгованості здійснювалось за тарифом, затвердженим розпорядженням ВО КМР (КМДА) №211 від 12 лютого 2018 року «Про внесення змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».
Зазначав, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , а тому зобов`язана сплачувати заборгованість за житлово-комунальні послуги.
Посилався на те, що на даний час заборгованість відповідачем не сплачена та завдає збитків товариству, у зв`язку з чим позивач просив також стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми заборгованості.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги, а саме за послуги на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 77402,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 10267,66 грн., 3% річних у розмірі 3833,94 грн., судовий збір у розмірі 2827,24 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2334,25 грн., а всього у розмірі 96665,19 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивачем не вчинено жодних дій щодо виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання житлово-комунальних послуг не укладено.
Вказувала, що позивач не надає належним чином послуги з утримання будинку, будинок знаходиться у жахливому стані, що підтверджується відповідними фотознімками стану будинку.
Зазначала, що позивачем не було надано доказів про: встановлені ціни на послуги; вартості послуг у складі послуги з управління, пов`язаних з утриманням прибудинкової території будинку;порядку надання послуг з управління та її споживчих властивостей, відповідно до п.12 Постанови КМУ від 05 вересня 2018 року №712.
Посилалася на те, що судом першої інстанції не було враховано відсутність в матеріалах справи інформації про власника прибудинкової території відповідно до Державного земельного кадастру, копії містобудівної та землевпорядної документації на прибудинкову території та доказів на підтвердження розміру прибудинкової території, яку обслуговує позивач.
Вказувала, що судом було невірно застосовано строк позовної давності.
06 лютого 2026 року від позивача до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість. 
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» є суб'єктом господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об'єктів. У своїй діяльності підприємство керується чинним нормативно-правовими актами а також Статутом КП «Житло-Сервіс».
Відповідно до п.2.1. Статуту КП «Житло-Сервіс» підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.
Згідно з п.2.2 Статуту Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», предметом діяльності КП «Житло-сервіс» є надання житлово-комунальних послуг споживачам.
Пунктом 2.2.1 Статуту визначено, що підприємство здійснює обов`язки балансоутримувача майна, переданого йому у повне господарське відання, у тому числі збір квартирної плати, плати за надання комунальних послуг, плати за пайову участь у витратах на утримання будинків.
Позивач КП «Житло-Сервіс» здійснює обслуговування будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наказом Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №2 від 10 січня 2008 року.
Для здійснення господарської діяльності з утримання будинку, КП «Житло-Сервіс» укладає договори про надання послуг з підрядними організаціями, зокрема: 23 березня 2021 року з ТОВ «Максвап» про закупівлю послуг з технічного обслуговування; 11 грудня 2023 року з ТОВ «Максвап» про закупівлю послуг з технічного обслуговування ліфтів; 16 грудня 2024 року з ТОВ «Максвап» про закупівлю послуг з технічного обслуговування ліфтів; 17 листопада 2019 року з ТОВ «УК «СЕРВІС ГРУП» на закупівлю послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення; 24 червня 2020 року з ТОВ «УК «СЕРВІС ГРУП» на закупівлю послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення; 31 грудня 2020 року з ТОВ «УК «СЕРВІС ГРУП» на закупівлю послуг з обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення; 28 квітня 2022 року з ТОВ «СГ-БУД» на закупівлю робіт послуг) з обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення; 20 грудня 2022 року з ТОВ «СГ-БУД» на закупівлю робіт послуг) з обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення; 21 грудня 2023 року з ТОВ «СГ-БУД» на закупівлю робіт послуг) з обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення; 18 грудня 2024 року з ТОВ «СГ-БУД» на закупівлю робіт послуг) з обслуговування внутрішньо-будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення; 21 грудня 2020 року з ТОВ «ТП «УКРАВТОСЕРВІС» про закупівлю послуг з ремонту і технічного обслуговування електророзподільного обладнання (технічне обслуговування систем ОДЗ житлових будинків, паркінгів); 12 грудня 2022 року з ТОВ «ТП «УКРАВТОСЕРВІС» про закупівлю послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки (ТО систем ОДЗ житлових будинків); 15 грудня 2023 року з ТОВ «ТП «УКРАВТОСЕРВІС» про закупівлю послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки (ТО систем ОДЗ житлових будинків); 10 грудня 2024 року з ТОВ «ТП «УКРАВТОСЕРВІС» про закупівлю послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки (ТО систем ОДЗ житлових будинків); 26 листопада 2020 року з ТОВ «ВІКІНГ СТРОЙ» на послуги з ремонтування та технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення; 13 грудня 2022 року з ТОВ «ВІКІНГ СТРОЙ» на послуги з ремонтування та технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення; 29 грудня 2021 року з ТОВ «ВІКІНГ СТРОЙ» на послуги з ремонтування та технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення; 11 грудня 2023 року з ТОВ «ВІКІНГ СТРОЙ» на послуги з ремонтування та технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення; 28 листопада 2024 року з ТОВ «ВІКІНГ СТРОЙ» на послуги з ремонтування та технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення; 29 листопада 2019 року з КП «Профдезініекція» ВО КМР (КМДА) про надання послуг із санітарно-гігієнічної обробки приміщень; 26 листопада 2020 року з КП «Профдезініекція» ВО КМР (КМДА) про надання послуг із санітарно-гігієнічної обробки приміщень; 30 листопада 2021 року з КП «Профдезініекція» ВО КМР (КМДА) про надання послуг із санітарно-гігієнічної обробки приміщень; 21 грудня 2022 року з КП «Профдезініекція» ВО КМР (КМДА) про надання послуг із санітарно-гігієнічної обробки приміщень; 29 грудня 2020 року з ТОВ «НЬЮ СІСТЕМС» про надання послуг операційно-диспетчерського обслуговування ОДС; 13 грудня 2022 року з ТОВ «НЬЮ СІСТЕМС» про надання послуг операційно-диспетчерського обслуговування ОДС; 15 грудня 2023 року з ТОВ «НЬЮ СІСТЕМС» про надання послуг операційно-диспетчерського обслуговування ОДС; 30 грудня 2024 року з ТОВ «НЬЮ СІСТЕМС» про надання послуг операційно-диспетчерського обслуговування ОДС.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САВ №856676 , яке видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 20 березня 2008 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №499-С/КІ від 20 березня 2008 року. Отже відповідач є споживачем наданих позивачем послуг.
31 березня 2013 року між позивачем КП «Житло-Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір на обслуговування будинків і при будинкових території, предметом якого є надання підприємством послуг з обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території, а власник квартири оплачує витрати по обслуговуванню будинку та при будинкової території і оплачує комунальні послуги.
Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року у справі №2-111/12 позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишено без задоволення.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», третя особа Головне управління з питань захисту прав споживачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Визнано недійсним договір на обслуговування будинку і прибудинкової території від 31 березня 2008 року, укладений між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та ОСОБА_1 .
Стягнуто з КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
Стягнути з КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до державного бюджету державне мито у розмірі 167 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У січні 2019 року КП «Житло-Сервіс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2015 року по 01 грудня 2018 року у розмірі 23818,95 грн., 3% річних та інфляційних втрат (справа №753/638/19).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року у справі №753/638/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житло-Сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 27391,90 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі №753/638/19 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту.
Позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 25587,16 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» судовий збір у розмірі 184,10 грн.
Судом апеляційної інстанції при розгляді справи №753/638/19 зазначено, що відсутність укладеного договору між сторонами спору не звільняє відповідача від сплати послуг.
Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК Українивласність зобов'язує.
Згідно статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 ЦК Українивстановлюють презумпцію обов'язку власника нести усі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість ОСОБА_1 за період з грудня 2018 року по червень 2025 року за послуги з утримання будинку та прибудинкової території складає 77792,83 грн.
Нарахування заборгованості здійснювалося КП «Житло-Сервіс» відповідно до встановлених тарифів на утримання будинку та прибудинкової території, з урахуванням загальної площі квартири та затверджених кошторисів витрат.
Відповідно до Кошторису витрат на управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на утримання будинку та прибудинкової території з ПДВ з 29 листопада 2019 року становлять 6,48 грн. за 1 кв.м. 
Згідно з Кошторисом витрат на управління будинком за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на утримання будинку та прибудинкової території з ПДВ з 08 червня 2023 року становлять 6,89 грн. за 1 кв.м. 
Здійснюючи перерахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 зі сплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території, з урахуванням затверджених кошторисів витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума стягнення основної заборгованості за житлово-комунальні послуги становить 77 402,10 грн. (71 681,14 грн. - + 3 309,94 грн. + 1 351,50 грн. + 260,76 грн. + 37,20 грн. + 615,66 грн. + 437,12 грн. + 322,58 грн. - 613,80 грн.).
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не вчинено жодних дій щодо виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання житлово-комунальних послуг не укладено, колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд у постановах від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16, від 25 березня 2024 року у справі №462/1232/23 вказував на те, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов'язку оплачувати надані йому послуги.
Посилання відповідача на те, що позивач не надає належним чином послуги з утримання будинку, будинок знаходиться у жахливому стані, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки належних доказів на підтвердження направлення на поштову адресу чи звернення до позивача з заявами щодо ненадання чи надання послуг неналежної якості відповідачем не надано.
Встановивши, що ОСОБА_1  є власником квартири АДРЕСА_2 та відповідно споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оплату яких остання не здійснює, що призвело до утворення заборгованості, а відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 77402,10 грн.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 10267,66 грн.та 3% річних у розмірі 3833,94 грн., виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з  №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який вподальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285);
припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285);
стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., №81, ст. 2296; 2015 р., №70, ст. 2312; 2016 р., №46, ст. 1669; 2022 р., №26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. №285);
нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.»
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.
Місто Київ не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.
Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін доПостанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосованню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.
За проведеними обчисленнями, з урахуванням методики розрахунку інфляційних втрат та 3% річних відповідно до частини другою статті 625 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 7023,56 грн. та 3076,46 грн. - 3% річних за період з 01 грудня 2018 року по 31січня 2022 рокута 3244,10 грн. інфляційних втрат та757,48 грн. 3% річних за період з 01 січня 2024 року по 30червня 2025 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було невірно застосовано строк позовної давності, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.256 ЦК України).
Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувалася.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Разом з тим, на момент відміни карантину діяв п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, зурахуванням п.п.12, 19Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
Як вбачається з уточненого розрахунку заборгованості, який надано позивачем, останній просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла з грудня 2018 року по червень 2025 року.
А відтак, позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги у даній справі заявлені КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» в межах строку позовної давності (з грудня 2018року).
Апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).
Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: