П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року місто Київ 
справа № 755/9990/25
провадження № 22-ц/824/1915/2026 

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Хасанової А.Р.,

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2025 року,ухвалене у складі судді Галаган В.І.,-
В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила поновити позивача ОСОБА_1 на роботі КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» з дати звільнення на посаді провідного бухгалтера за основним місцем роботи та на посаді бухгалтера за внутрішнім сумісництвом та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі з урахуванням визначеного середнього заробітку.
В обґрунтування позову зазначала, що наказом № 78-к від 21.03.2024 позивача було прийнято на посаду провідного бухгалтера до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2», та у зв`язку із значним навантаженням за наказом № 80-к від 21.03.2024 прийнято за внутрішнім сумісництвом на посаду бухгалтера. За розпорядженням Київського міського голови № 1301 від 27.12.2024 була утворена комісія з реорганізації КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» шляхом приєднання до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу». Наказом від 05.02.2025 № 98/1-ОД «Про внесення змін до штатного розпису КНП «КМЛ № 2» затверджено та введено в дію з 01.02.2025 штатний розпис та тарифний список. Жодному працівнику, якому вручалося попередження про звільнення не надавався на ознайомлення наказ про зміни штатного розпису. Датою вручення попереджень про звільнення працівникам, посади яких заплановано скоротити, повинна бути не пізніше 05.02.2025. При цьому, рішення КМР від 05.12.2024 № 429/10237 та розпорядження № 1301 від 27.12.2024 не містять вказівок комісії з реорганізації проводити скорочення чисельності та штату працівників саме у КНП «КМКЛ № 2». Станом на 26.03.2025 у відділі бухгалтерського обліку КНП «КМКЛ № 2» вакансій залишилось 3 штатні одиниці. 27.03.2025 голова комісії з реорганізації видав наказ № 122/1-ОД «Про внесення змін щодо оплати праці працівників, які отримали Попередження про звільнення з посад КНП «КМКЛ № 2», який містить прізвище позивача. 10.04.2025 член комісії по реорганізації вручив позивачу «Попередження про звільнення» № 506. Відповідач як правонаступник зобов`язаний був запропонувати позивачу всі наявні вакантні посади саме у КНП «КМЦНД». 
29.05.2025 наказом № 80-к позивача було звільнено з займаних посад у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників та змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак позивач вважає наказ про звільнення неправомірним, оскільки немає доказів щодо змін в організації виробництва і праці, відповідачем не зроблено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, відповідачем безпідставно скорочено лише відділ бухгалтерського обліку, відповідачем не запропоновано позивачу жодної з існуючих вакантних посад, відповідач не має доказів того, що позивач відмовилась від переведення на іншу роботу, відсутні докази того, що відповідач не мав можливості перевести позивача за його згодою на іншу роботу, відповідач зухвало ввів в оману позивача, обіцяючи перевести до оновленої юридичної особи.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, 24 липня 2025 року позивачка       ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи.
Зокрема, зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано, що правонаступником КНП «КМКЛ № 2» є КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу», відповідно відповідач зобов`язаний запропонувати усі вакантні посади позивачу; займана позивачем посада бухгалтера не є посадою державної служби, ані посадою в органах місцевого самоврядування, а тому діяЗакону № 2136-IX від 15.03.2022 не розповсюджується на займані ОСОБА_1 посади. Суд дійшов помилкових висновків про те, що відповідачем було запропоновано інші вакантні посади та начебто не подання заяви про переведення позивачем, а також про проведення порівняльного аналізу працівників. Суд першої інстанції не здійснив аналіз усіх поданих позивачем доказів.
Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що наказом № 78-к від 21.03.2024 ОСОБА_1 було прийнято на посаду провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2», та за наказом № 80-к від 21.03.2024 ОСОБА_1 прийнято за внутрішнім сумісництвом на посаду бухгалтера, на 0,50 ставки. 
Рішенням Київської міської ради від 05.12.2024 № 429/10237 «Про реорганізацію КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» та розпорядженням Київського міського голови № 1301 від 27.12.2024 вирішено реорганізувати КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» шляхом приєднання до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» та була утворена комісія з реорганізації КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» шляхом приєднання до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу». 
Наказом КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 05.02.2025 № 98/1-ОД затверджено та введено в дію з 01.02.2025 штатний розпис та тарифікаційний список КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2». 
Наказами Департаменту комунальної власності м. Києва від 26.03.2025 № 104, КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 26.03.2025 № 123-ОД закріплено на праві оперативного управління за КНП «КМЦНД» майно згідно з додатком з балансу КНП «КМКЛ № 2». 
Наказом КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 27.03.2025 № 122/1-ОД у зв`язку із запланованим скороченням чисельності та штату працівників КНП «КМКЛ № 2» та наданням попереджень про звільнення з посад встановлено з 01.04.2025 до встановленого у попередженнях строку звільнення щомісячний розмір оплати праці, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівників за попередні 6 місяців поточного року, зокрема, ОСОБА_1 провідному бухгалтеру у розмірі 54 742,45 грн. 
Згідно листа КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 31.03.2025 з 27.03.2025 усі працівники КНП «КМКЛ №2» переведені для подальшої роботи в КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу».
10.04.2025 за підписом Голови комісії з реорганізації Влаєвій Н.В. вручено попередження про звільнення від 10.04.2025 № 506 з посади «Провідний бухгалтер» у зв`язку із запланованим скороченням чисельності та штату працівників КНП «КМКЛ №2» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 12.06.2025, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. 
Наказом Голови комісії з реорганізації КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 29.05.2025 на підставі попередження про звільнення № 506 від 10.04.2025 звільнено ОСОБА_1 з посади провідного бухгалтера з відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності (за внутрішнім сумісництвом) 29.05.2025, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників та змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 
За даними довідок № 68 № 69 від 29.05.2025, виданих КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2», середній заробіток ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера становить 60 687,88 грн., на посаді бухгалтер (з дипломом спеціаліста) - 3 742,62 грн. 
Крім того, позивачем долучено до позовної заяви диплом про вищу освіту, свідоцтво про підвищення кваліфікації, посвідчення, сертифікати.
Разом з тим, судом встановлено, що станом на день ухвалення даного рішення суду КНП «КМКЛ № 2», яким прийнято наказ про звільнення позивача з роботи, не ліквідовано, однак позивачем пред`явлено даний позов до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу», що вказує на пред`явлення даного позову до неналежного відповідача.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не порушено жодних прав, законних інтересів позивача та вимог чинного законодавства України, правові підстави позивача, наведені на обґрунтування позовних вимог, суд вважав безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, яке регулює трудові відносини, що виникли між сторонами у справі. Саме по собі посилання позивача про відсутність її відмови від переведення на вакантну посаді не свідчить про недотримання КНП «КМКЛ № 2» норм КЗпП України при звільненні за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, адже вакантні посади було запропоновано, однак із заявою про переведення на ці посади позивач не зверталася. КНП «КМКЛ № 2» у встановлений законом строк повідомив позивача про зміну істотних умов праці, що не спростовано позивачем. Позивач не оскаржує наказ про її звільнення з роботи за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не просить суд визнати наказ незаконним та скасувати, що суперечить підставам звернення позивача з даним позовом до суду. Крім того суд вважав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки згідно висновків Верховного Суду, такий позов пред`являється до роботодавця, який прийняв рішення про звільнення працівника, навіть в разі перебування такого у процесу ліквідації.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, з урахування наступного.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).
За частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (частина перша статті 42 КЗпП України).
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи (частини перша - третя статті 49-2 КЗпП України).
Однією з найважливіших гарантій для працівників при зміні в організації праці, в тому числі ліквідації, реорганізації підприємства, є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією або спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду й існувала на день звільнення (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 10 січня 2024 року у справі № 333/4779/20).
Отже, роботодавець має запропонувати працівнику, якого він вивільняє, всі вакансії, які були (з`явилися) на підприємстві, аж до моменту звільнення (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2023 року у справі № 199/4766/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 210/6543/21, від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 24 червня 2020 року у справі № 742/1209/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року у справі № 466/7604/17).
Сам факт зміни в організації праці створює для роботодавця позитивне зобов`язання щодо збереження трудових правовідносин з його працівниками.
Належним виконанням такого зобов`язання є здійснення визначених КЗпП України дій, які нададуть працівникові можливість продовжити виконання попередніх функціональних обов`язків, а в разі неможливості, - інших, які відповідають його кваліфікації.
Звільнення з роботи є крайнім заходом у зв`язку з об`єктивною неможливістю збереження трудових правовідносин або ж через небажання працівника продовжувати працювати на запропонованих умовах (найкращих умовах, які роботодавець об`єктивно має змогу запропонувати з урахуванням приписів трудового законодавства з дотриманням прав інших працівників, зокрема щодо переважного права на залишення на роботі).
Як установлено, згідно наказу № 78-к від 21.03.2024 ОСОБА_1 було прийнято на посаду провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2». Наказом № 80-к від 21.03.2024 ОСОБА_1 прийнято за внутрішнім сумісництвом на посаду бухгалтера, на 0,50 ставки. (а.с. 15, 16)
На підставі рішення Київської міської ради від 05.12.2024 № 429/10237 «Про реорганізацію КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» та розпорядження Київського міського голови № 1301 від 27.12.2024 прийнято рішення про реорганізацію КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» шляхом приєднання до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу», у зв`язку з чим була утворена відповідна комісія з реорганізації, головою якої призначено ОСОБА_4 ». (а.с. 18-20, 21, 22-23).
Відповідно до наказу КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 05.02.2025 № 98/1-ОД за підписом голови комісії з реорганізації ОСОБА_4 з 01.02.2025 внесено зміни до штатного розпису лікарні. 
Наказами Департаменту комунальної власності м. Києва від 26.03.2025 № 104, КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 26.03.2025 № 123-ОД закріплено на праві оперативного управління за КНП «КМЦНД» майно згідно з додатком з балансу КНП «КМКЛ № 2». (а.с. 35, 36).
Установлено, що до 31.03.2025 частина працівників була звільнена з КНП «КМКЛ № 2» із займаних посад на підставі п.5 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку з переведенням до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу», що також підтверджується листом КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 31.03.2025 (а.с. 37). 
Частина працівників залишилася працювати в КНП «КМКЛ № 2», в тому числі ОСОБА_1 , що підтверджується наказом КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» № 122/1-ОД від 27.03.2025, відповідно до змісту якого, «у зв'язку з запланованим скороченням чисельності та штату працівників КНП «КМКЛ № 2» та наданням попереджень про звільнення з посад встановлено з 01.04.2025 до встановленого у попередженнях строку звільнення щомісячний розмір оплати праці, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівників за попередні 6 місяців поточного року, в тому числі ОСОБА_1 , як провідному бухгалтеру, у розмірі 54742,45 грн., та як бухгалтеру у розмірі 3605,76 грн. Підставою для видання такого наказу в самому наказі зазначено: «Відповідно до розпорядження Київського міського голови від 17.12.2024 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київської міської ради від 05.12.2024 № 429/10237 «Про реорганізацію КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації»)», наказу КНП «КМКЛ № 2», з метою досягнення ефективного використання матеріальних ресурсів та трудового потенціалу, ефективності роботи КНП «КМКЛ № 2»…».
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що заяву про переведення до КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» не подавала.
Попередження ОСОБА_1 вручено 10.04.2025.
Наказом голови комісії з реорганізації КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 29.05.2025 на підставі попередження про звільнення № 506 від 10.04.2025 ОСОБА_1 звільнено з посади провідного бухгалтера з відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності (за внутрішнім сумісництвом) 29.05.2025, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників та змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 17).
Наказ голови комісії з реорганізації КНП «Київська міська клінічна лікарня № 2» від 29.05.2025 ОСОБА_1 не оскаржується і в установленому порядку такий не скасований. Доводи апеляційної скарги про те, що наказ про звільнення ОСОБА_1 виданий до спливу двох місяців після попередження, вакантні посади їй запропоновані не були, правового значення не мають, оскільки позивачем в межах розгляду цієї справи наказ про звільнення у зв`язку із скороченням штату не оскаржується.
До КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» ОСОБА_1 на роботу прийнята не була. Протилежного не встановлено.
З аналізу наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 була звільнена з КНП «КМКЛ № 2», відомостей про те, що позивач перебувала у трудових відносинах з вказаним нею відповідачем - КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» матеріали справи не містять, відповідачем цей факт також підтверджується. Позивач просила поновити її на роботі у КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» та стягнути середній заробіток, проте оскільки сторони не перебували у трудових правовідносинах, будь - яких наказів про прийняття відповідачем ОСОБА_1 на роботу позивачем не надано, відповідно у КНП «Київський міський центр нефрології та діалізу» відсутній обов`язок поновлювали позивача на роботі. 
Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що ОСОБА_5 не просила визнати наказ про її звільнення незаконним та скасувати його і як наслідок поновити її на роботі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини цієї справи, здійснено системний аналіз наданих сторонами доказів, що мало наслідком ухвалення обґрунтованого рішення про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки такий подано до неналежного відповідача. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться фактично до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, а тому така не підлягає задоволенню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 7 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 9 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна 

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус