_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/44916/25
Провадження № 2/947/1032/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2026 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кондратенко Ю.Д. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок ДТП -

встановив :

ОСОБА_3 звернулася до суду 5.12.2025 з даним позовом мотивуючи його тим, що 12.08.2024 року в м.Одесі на перехресті вулиць Ак.Корольова та Левітана, Сивоконь керуючи автомобілем Mercedes-Benz Vito д.н. НОМЕР_1 , у порушення у правил Дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем Lexus IS200t, номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП останній автомобіль отримав механічні пошкодження. Вина ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи, тому просить стягнути з нього відшкодування майнової шкоди 134482,98 грн. та відшкодування моральної шкоди – 30000 грн. та судові витрати.
Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.
Відповідач відзиву не надав, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній».
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цим судом та постановою Київського районного суду м.Одеси від 13.09.2024р. у адміністративній справі №947/26271/24 встановлено, що водій ОСОБА_2 12.08.2024, близько 19:20 годині, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito 116 CDI, державний знак НОМЕР_3 , рухаючись по вул.Левітана в м.Одесі на перехресті нерівнозначних доріг вул.Академіка Корольова та вул.Левітана, в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху України не надав перевагу в русі транспортному засобу Lexus IS 200t, державний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно висновку експерта №4109/24 від 25.09.2024 вартість матеріального збитку власнику засобу Lexus IS 200t, державний знак НОМЕР_4 внаслідок ДТП 12.09.2024р. становить 191360,80 грн., а вартість відновлювального ремонту 365508,30 грн.
Вартість проведення експертного дослідження була сплачена позивачем у сумі 4500 грн.
Цивільна відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» поліс №АТ5649235. Франшиза становить 2500 грн. Отже, максимальна сума відшкодування страховою компанією становить (160000-2500) 157500 грн.
Однак страхова компанія сплатила позивачу узгоджену суму страхового відшкодування у розмірі 152901,11 грн.
У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не може брати до розгляду та ухвалювати рішення на підставі доказів, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У Постанові Верховного Суду від 01.07.2020р. у справі №420/998/18 зазначено, що спеціальними нормами Закону №1961-IV передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи і страховик не відповідає за втрату товарного вигляду автомобіля, вказані витрати можна відшкодувати за рахунок винуватця ДТП. Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Позивач довів суду, що сума витрат на ремонт пошкодженого автомобіля склала 261982,98 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №11 від 19.01.2025, квитанціями №30 від 1.01.2025, на суму 30081,87 грн., №31 від 15.01.2025 на суму 40000 грн. та №32 від 19.01.2025 на суму 39000 грн. 
Оскільки відшкодована сума страхового відшкодування позивачу недостатньо для повного відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю фактично понесених витрат на ремонт автомобіля (261982,98 грн.) та сплаченою сумою страхового відшкодування (152901,11 грн.) і становить 109081,87 грн.
Однак сторона позивача просить суд стягнути з відповідача суму матеріальних збитків саме 104482,98 грн., а тому на підставі ст.13ч.1 ЦПК України, слід стягнути саме останню суму.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. 
Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для відшкодування завданої шкоди. 
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає достатнім стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.
Отже, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано і порушене право позивача підлягає захисту, а позов частковому задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1075,86 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_5 ) 114482,98 у якості відшкодування майнової шкоди 104482,98 грн., відшкодування моральної шкоди – 10000 грн. та витрати по сплаті судового збору 1075,86 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя            Я. В. Бескровний