Справа №479/192/26
Провадження №2/479/475/26/
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
07 квітня 2026 року смт.Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої - судді Репушевської О.В.;
за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу №479/192/26 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері неповнолітньої дитини,

у ч а с н и к и с п р а в и :
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання як дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 4000 грн., щомісяця, починаючи з 19 лютого 2026 року до досягнення їх доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона не має змоги працювати, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, офіційно працевлаштований, просить задовольнити позовні вимоги.
27 березня 2026 року до суду надійшов відзив, за яким відповідач просив визначити обґрунтований розмір аліментів на утримання позивача. Просив розглядати справу за його відсутності.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони з 13 вересня 2025 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 13 вересня 2025 року(а.с.5). Станом на день подачі до суду позовної заяви шлюб між сторонами не розірвано.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28 листопада 2025 року(а.с.3).
Даними Витягу з реєстру Кривоозерської територіальної громади підтверджується, що позивач та її малолітня донька - ОСОБА_3 , 2025 року народження проживають т а зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с.4, 8).
Позивач вказує, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований.
Положеннями ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно положень ст.84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Положення ч.4 ст.84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2019 у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18) визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.
Відповідно до положень правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2021 у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, з відповідача, суд враховує, що Цивільне процесуальне законодавство України зобов`язує учасників справи надавати суду докази на підтвердження своїх вимог і заперечень (стаття 10 ЦПК України 2004 року), а суд - належним чином оцінити ці докази (стаття 212 ЦПК України 2004 року).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною першою ст.182 СК України, крім іншого, передбачено врахування судом при визначенні розміру аліментів матеріальне становище платника аліментів. Вищевказана норма покладає обов`язок щодо доведення цих обставин саме на стягувача аліментів.
Відповідач у своєму відзиві підтвердив, що працює у Приморському районному суді м.Одеси на посаді помічника судді, має постійний дохід, про що свідчить надана ним банківська довідка про розмір заробітної плати. Крім того, на праві приватної власності у нього є нерухоме майно (нежитлове майно), а саме машиномісце загальною площею 20 кв.м.. Вказував на те, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять відомостей про розмір його доходів, які б свідчили, що він має об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу дружині у заявленому позивачем розмірі. Заперечував проти того, що він не надає позивачу жодної матеріальної допомоги, однак відповідних доказів не надав.
Враховуючи надані сторонами докази, невизнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, та матеріальне становище платника аліментів, суд, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне та достатнє стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19 лютого 2026 року до досягнення доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Твердження відповідача у відзиві на вимоги позову про те, що він у добровільному порядку надавав допомогу на її утримання, висновків суду не спростовують, оскільки це є правом відповідача та не звільняє його від обов`язку утримувати дружину, відповідно до вимог ст.84 СК України.
Також слід зазначити, що термін сплати аліментів на утримання позивача є короткочасним, а саме: з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років, а тому сплата аліментів у визначеному судом розмірі не може суттєво впливати на матеріальний стан відповідача.
Водночас суд роз`яснює, що сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст.192 СК України).
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Аліменти підлягають стягненню з моменту подання позову (ч.1 ст.79 СК України).
Виходячи із положень ст.141 ЦПК України, та з урахуванням часткового задоволення позову, із відповідача на користь держави підлягає стягненню 798,72 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст.4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд,- 

у х в а л и в :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на її утримання 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19 лютого 2026 року до досягнення їх доньки -  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 798,72 грн..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складено - 07 квітня 2026 року.

Суддя :