Справа №504/2086/25
Провадження №3/504/18/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11.03.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , 
за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
11.05.2025р. інспектором ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Мацієвським А.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326897, згідно якого 11.05.2025р. о 00:00 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе) а/д М-14, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Golf» н/з НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Що підтверджено тестом 1538 алкотестеру «Драгер 0546», результат 0,62 %о. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у призначені судові засідання не з`явився, про розгляд справи в суді був повідомлений належним чином. Його інтереси при розгляді справи в судовому засіданні, представляв адвокат Бабков В.Д. 
У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що права особи, що притягується до адміністративної відповідальності при розгляді справи за її відсутності, але за участі захисника-адвоката Бабкова В.Д. не будуть порушені, суд розглянув справу за наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, за відсутності ОСОБА_1 .
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
В судовому засіданні адвокат Бабков В.Д. просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та надав письмові заперечення на протокол, в яких вказав, що на момент складення протоколу ОСОБА_1 перебував на військовій службі по мобілізації за контрактом та станом з 05.05.2025року по 19.05.2025 року знаходився на виконанні службово-бойового завдання по забезпеченню оборони України. Відповідно вимог КУпАП щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, що визначено приписами ст. 266-1 КУпАП, цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий, а тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , є недійсною. Наданий до суду відеозапис містить факт неодноразового переривання. Умисні переривання відеозапису підтверджують факт того, що військовослужбовець ОСОБА_1 , маючи сумніви у законності проведення огляду на місці працівниками поліції, не погоджуючись з результатами тесту газоаналізатора «Драгер» - наполягав на повторному проходженню обстеження на приладі з новим мундштуком та попередньою контрольною продувкою самим інспектором поліції або проходженням ним обстеження у медичному закладі МОЗ України. У задоволенні даної вимоги йому було відмовлено. З наданого до суду відеозапису з бодікамери № 001943 вбачається факт того, що спілкування з військовослужбовцем ОСОБА_1 та складенням протоколу про адміністративне правопорушення здійснював ст. лейтенант ОСОБА_2 , а сам протокол чомусь підписано старшим сержантом поліції Мацієвським А.В. Крім того, наданим до суду відеозаписом №1 з бодікамери № 001943 зафіксовано факти ряду порушень норм процесуального права поліцейськими, а саме: відій  ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції вимушений був двічі дути в газоаналізатор без заміни мундштука, що за звичай призводить до подвійного показника в останньому вимірюванні; відеозапис взагалі не містить факту складення старшим сержантом поліції ОСОБА_3 11.05.2025року о 08.23 год.  направлення на медичний огляд до КНП «ООМЦПЗ» ООР» водія ОСОБА_1 та доведення до відому водія його права на проходження обстеження у медичному закладі для підтвердження або спростування результатів обстеження на місці; відеозапис не містить факту доведення інспектором водієві його процесуального права на захист, передбаченого Конституцією та ст. 268 КУпАП; відеозапис не містить фіксації вимог ОСОБА_1 про проведення повторного огляду на місці чи у медичному закладі, що обумовлює неодноразове переривання відеозапису; відеозапис не містить фіксації визнання ОСОБА_1 вжиття алкогольних напоїв та його беззаперечне визнання перебування в стані алкогольного сп`яніння; не містить відомостей про доведення до відому водія на його право у разі незгоди з результатами тестування на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі; відеоматеріал не містить відомостей про відмову водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Матеріали справи не містять доказів проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810" з дотриманням вимог настанови (інструкції) з експлуатації для пристрою Drager Alcotest 6810, що є частиною сертифікаційної документації.
Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_3 (особа, яка склала протокол) пояснив, що його напарник ст. лейтенант ОСОБА_2 , зупинив транспортний засіб ОСОБА_1 , що зафіксовано бодікамерою, яку він отримував при заступленні на чергування. Всі процесуальні дії щодо складення протоколу, проведення медичного огляду та роз`яснення прав водію здійснював він особисто. ОСОБА_1 продував газоаналізатор 1 раз, і той з першого разу показав позитивний результат. Направлення водію до медичного закладу для встановлення його перебування у стані алкогольного сп`яніння не виписувалося, оскільки той погодився з результатами первинного огляду на місці. На питання сторони захисту, чому при заступленні на чергування згідно даних журналу №1131 т.1 обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті копіювання цифрової інформації, станом на 11.05.2025року старший сержант поліції ОСОБА_3 отримавши бодікамеру № 211300, а його напарник ст. лейтенант ОСОБА_2 отримавши бодікамеру № 211327, під час виконання службових обов`язків використовували невідому з бодікамеру № 001943, інспектор повідомив, що можливо ті камери розрядилися і тому вони використали не штатну камеру.
Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.
За змістом ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.
Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно пп.1-5,7 Розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно п.п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Відповідно до вимог наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), як превентивного поліцейського заходу, є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 3.1 Розділу І Інструкції). Також зазначається, що «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
Суд констатує той факт, що наданий відеозапис містить факт неодноразового переривання (1 відео - з 08:23:10год. по 08.32:55 год.); (2 відео - з 09.20.15год. по 09.25.38 год.)- проміжок переривання 47 хвилин; (3 відео з 09.58:50 год. по 10:00:44 год.)- проміжок переривання 32 хвилини. 
З наданого до суду преривчатого відеозапису вбачається факт того, що спілкування з ОСОБА_1 та складенням протоколу про адміністративне правопорушення здійснював ст. лейтенант ОСОБА_2 , в той час коли протокол підписано старшим сержантом поліції Мацієвським А.В.
Суд погоджується із твердженнями адвоката Бабкова В.Д. про те, що, як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції вимушений був двічі дути в газоаналізатор без заміни мундштука, що викликає об`єктивні сумніви в достовірності результату огляду. Співробітниками поліції взагалі не було роз`яснено ОСОБА_1 можливість проведення огляду в найближчому закладі охорони здоров`я в разі його незгоди із результатами огляду, проведеного на місці. Відеозапис взагалі не містить факту складення старшим сержантом поліції Мацієвським А.В. 11.05.2025року о 08.23 год.  направлення на медичний огляд до КНП «ООМЦПЗ» ООР», хоча таке направлення наявне в матеріалах справи. Відеозапис не містить факту доведення інспектором водієві його процесуальних прав.
Показання допитаного в судовому засіданні поліцейського ОСОБА_3 взагалі не узгоджуються з фактичними обставинами справи, які були зафіксовані на відеозаписі.
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно копії журналу №1131 обліку видачі відеореєстраторів, наданого на адвокатський запит, під час заступлення 11.05.2025року на патрулювання сержант пол. Мацієвський отримав б/к № 211300, а ст.л-т пол. Зезик б/к №211327. Журнал не містить інформації, що станом на момент отримання відеореєстраторів, або під час проходження служби дані прилади відеофіксації мали несправності, або були розрядженні під час несення служби.
Водночас, на аналогічний запит суду було надано відповідь з копією того ж самого журналу №1131 обліку видачі відеореєстраторів, згідно якої ст. лейтенанту Зезику було видано портативний нагрудний реєстратор з інвентарним номером 001943. (номер рядка 622), що повністю суперечить відповіді, яка була надана адвокату Бабкову В.Д. на його запит.
Для встановлення об`єктивної істини по справі судом було витребувано оригінал вищевказаного Журналу та встановлено виправлення у рядку №622, в частині зазначення інвентарного номера обладнання, що було видано ст.лейтенанту Зезику, що в свою чергу містить ознаки підробки та ставить під сумнів увесь процес фіксування правопорушення.
Отже, диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи не може прийматися судом як належний та допустимий доказ винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. ст. 130 КУпАП.
Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суду не надано.
Крім того, викликає об`єктивні сумніви і те, що матеріали справи не містять підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання протоколу, що є обов`язковою вимогою відповідно до ст.266 КУпАП та свідчить про формальний підхід до оформлення матеріалів справи.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. 
Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. 
Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). 
У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. 
За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи. 
Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. 
У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами. 
Решта доводів та заперечень сторони захисту висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. 
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,- 

ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно  ОСОБА_1  – закрити у зв`язку з відсутністю події і складу зазначеного адміністративного правопорушення. 

Копію постанови направити до Доброславської окружної прокуратури Одеської області та ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області – для відома.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя 	П. В. Жовтан