Справа № 712/6154/24 Провадження № 2-о/712/7 /26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Соснівський районний суду м.Черкаси у складі:
головуючого судді Токової С.Є. 
присяжних : Румянцевої Л.С., Волошин А.І.
при секретарі Білик О.Ю. 
з участю заявника ОСОБА_1 
представника заявника ОСОБА_2 
представника заінтересованої особи - особи ОСОБА_3 
адвоката Погасій С.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи недіздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

У С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства. Відповідно до листа КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради " за № 623/01-05/1 від 21.03.2024 року, ОСОБА_6 перебував з 2010 року по 05.07.2019 року під наглядом лікаря-психіатра. З 23.06. по 06.07.2023 року ОСОБА_6 проходив курс лікування у дитячому стаціонарному відділенні КПП " ЧОПНД Черкаської обласної ради".

Відповідно до епікрізу з медичної картки стаціонарного хворого № 819, ОСОБА_6 встановлено діагноз : антиповий аутизм з якісним порушенням мовлення ( СНМ ІІІ р. Алалія, когнітивною недостатністю (МІН), порушенням комунікативної сфери з низьким рівнем функціонування, порушенням адаптації в побуті, А84.1- Атіпічний аутизм. 06.03.2023 року ОСОБА_6 виписано без змін. 

16.08.2023 року ОСОБА_6 встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства, рекомендовано проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапія і психокорекція. 

Батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , шлюб між якими був розірваний 23 травня 2011 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси .

З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_5 припинив підтримувати відносини з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та тим самим самоусунувся від своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини. Має заборгованість по сплаті аліментів з 01 листопаада 2021 року. 

З 12 липня 2012 року заявник став проживати разом з ОСОБА_7 в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 . Разом з ними проживав і син ОСОБА_7 - ОСОБА_6 

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна дитина ОСОБА_8 . У 2021 році вони придбали спільну квартиру, у якій з 2021 року зареєстрована донька, а з 04.03.2024 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_6 . 18 січня 2024 року вони уклали шлюб, а тому він є вітчимом ОСОБА_6 . 

ОСОБА_6 внаслідок хвороби не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватись в простих життєвих ситуаціях, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, а тому потребує постійного стороннього догляду. В той же час, мати ОСОБА_7 не може забезпечити постійну допомогу в силу зайнятості на роботі - водій, та у зв"язку з постійними відрядженнями до інших країн. А тому, він є єдиним членом сім"ї, який надає домомогу та догляд ОСОБА_6 . 

З наведених підстав просив:

- визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 18.03.2024 , орган, що видав 7110- недієздатним.

- встановити над ОСОБА_6 опіку та призначити його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном. 

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2024 року заява залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України. 

10.06.2025 року на виконання ухвали суду подано заяву в новій редакції з усунутими недоліками. В якості зацікавлених осіб залучено матір ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та батька - ОСОБА_5 . 

Ухвалою від 27.06.2025 року у даній справі відкрито окреме провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.11.2024 року у даній справі було призначено судово-психіатричнуекспертизу. Проведення експертизи доручено експертам Черкаської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров"я України .

На вирішення експертів поставлено наступні питання: чи страждає  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хронічними чи психічними розладами (хворобами); чи усвідомлює ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , значення своїх дій та чи може керувати ними.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою від 11 серпня 2025 року провадження у справі відновлено.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та просили таку задоволити, додатково зазначили, що заявник повністю утримує та піклується про ОСОБА_6 , якому після укладення шлюбу з його матір"ю ОСОБА_7 доводиться вітчимом, оскільки мати перебуває у постійних закордонних відрядженнях, пов"язаних із її роботою. 

Зацікавлена особа ОСОБА_7 заяву підтримала, пояснила суду, що немає можливості бути опікуном свого сина , оскільки вимушена заробляти кошти на утримання сім"ї та працювати.

Захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 та представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради Грєвцова В.С. проти задовлення заяви не заперечували.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 в судове засідання не з"явився, за повідомленням зацікавленої особи ОСОБА_7 , останній був мобілізований до ЗСУ, наразі зник безвісти за особливих обставин. 

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задовлення з наступних підстав.

Згідно ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно ч.3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Як встановлено в судовому засіданні, батьками ОСОБА_6 (особи, відносно якої ставиться питання про визнання недієздатним) є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 10).

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірваний на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.11.2011 року (а.с.28). 

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 та довідкою до акту огляду МСЕК від 16.08.2023 (а.с. 11, 12).

Згідно з виписок Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради " ОСОБА_6 встановлено діагноз: антиповий аутизм з якісним порушенням мовлення (СНМ ІІІ р. Алалія, когнітивною недостатністю МІН), порушенням комунікативної сфери з низьким рівнем функціонування, порушенням адаптації в побуті, А84.1- Атіпічний аутизм). 
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 414 від 16.07.2025 року на даний час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає хронічною стійкою психічною хворобою -атиповим аутизмом з якісними порушененями мовлення, когнітивною недостатністю, порушенням комунікативної сфери з низьким рівнем функціонування, через що він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. 

Підстав для заперечення вказаних висновків судово-психіатричної експертизи немає. Висновок судової експертизи узгоджується з іншими матеріалами справи.

Таким чином ОСОБА_6 , слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку.

При вирішенні питання щодо призначення опікуна суд виходить з наступного.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).

За підпунктом 4 пункту б) частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Згідно із статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною першою статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Стаття 64 ЦК України передбачає, що опікуном чи піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

Згідно з статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Як передбачено частиною першою статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частиною четвертою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Статтею 300 ЦПК України передбачено встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Виходячи з аналізу ч.1 ст.60 ЦК України та ч.1 ст.300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

В постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), 29 березня 2021 року у справі №184/858/19 (провадження № 61-13874св20), від 19 квітня 2021 року у справі №755/12409/15-ц (провадження № 61-22566св19), від 28 листопада 2021 року у справі №751/9572/19 (провадження № 61-3053св21) викладено висновок, що відсутність подання та/або висновку органу опіки та піклування з приводу призначення фізичної особи опікуном унеможливлює вирішення судом вказаного питання, оскільки саме на орган опіки та піклування покладено обов`язок дослідження обставин щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Відповідно до подання органу опіки та піклування Черкаської міської ради ОСОБА_1 турбується про свого пасинка та надає посильну допомогу в реалізації його нагальних потреб. Він бажає та може виконувати обов"язки опікуна. Його поведінка та інтереси не суперечать інтересам ОСОБА_6 . У зв"язку з чим, орган опіки та піклування Черкаської міської ради не заперечує та вважає за доцільне погодити кандидатуру ОСОБА_1 щодо призначення його опікуном ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Станом на сьогоднішній день, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений в державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення такої особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Зокрема, в умовах воєнного стану не може бути обмежене право рівності конституційних прав і свобод громадян. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24 Конституції України).

В умовах воєнного стану необхідно належно з`ясувати питання доцільності призначення військовозобов`язаного опікуном недієздатної особи відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», однак законодавець не встановив інших обмежень щодо призначення військовозобов`язаного опікуном над недієздатною фізичною особою крім умови, що за недієздатною особою здійснюється опіка іншими особами. Тому відмови в призначенні опікуном з інших підстав, без оцінки інтересів недієздатної особи, суперечить прямим нормам Конституції України.

Разом з тим, при призначенні опікуна слід якнайкраще враховувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка, що відповідає висновкам., викладеним у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 727/5306/24 та постановах Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі 712/10043/20 та від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22.

У даній справі подання органу опіки та піклування Черкаської міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_6 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Неможливість матері ОСОБА_7 виконувати обо"язки опікуна зводиться лише до того, що вона перебуває у закордонних відрядженнях, пов"язаних із роботою. 

Крім того, у поданні вказано, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_2 . В той же час, як вбачається із медичних документів, ОСОБА_6 до 04.03.2024 року постійно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 . Вказана квартира згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_5 ( батьку ОСОБА_6 ). Реєстрація у квартирі за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_6 була проведена лише 04.03.2024 року (заяву до суду подано 15.05.2024 року), після укладення договору дарування квартири ОСОБА_7 . 

Крім того, з долучених до матеріалів справи витягу з протоколу засідання психолого-медико- педагогічної консультації від 15.08.2013 року ( а.с.18) висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 01.12.2020 року вбачається, що саме ОСОБА_7 як мати була ознайомлена із вказаними документами та саме вона виконувала обо"вязки законного представника, на той час неповнолітнього ОСОБА_6 .

Доводи подання щодо неможливості ОСОБА_7 виконувати опікунські обов`язки над недієздатним сином через відрядження за кордон, які пов"язані з роботою та необхідністю заробляти кошти для утримання сім"ї, до складу якої входить і заявник, шлюб з яким укладено 18.01.2024 року, суд оцінює критично, оскільки така неможливість належними та допустимими доказами не підтверджена. 

Більше того, суд звертає увагу і на ту обставину, що відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ( а.с.12) ОСОБА_6 потребує проведення  постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапії і психокорекції. 

В той же час, за змістом подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_6 вбачається, він турбується про свого пасинка та надає посильну допомогу в реалізації його нагальних потреб, що може свідчити про формальний підхід до вирішення питання про призначення заявника опікуном. 

З пояснень представника органу опіки та піклування в судовому засіданні вбачається, що працівниками органу опіки та піклування був здійснений виїзд за місцем проживання ОСОБА_6 з метою перевірки можливості виконання обов"язків опікуна ОСОБА_1 . По приїзду було зафіксовано створення належних умов проживання, при спілкуванні ОСОБА_1 повідомив, що його дружина - мати ОСОБА_6 перебуває у відрядженні, він займається вихованням їх спільної доньки та доглядом за ОСОБА_6 . 

Крім цього, суд звертає увагу на той факт, що ОСОБА_6 є інвалідом дитинства, проте вказуючи на спільне проживання з ним та його матір"ю ОСОБА_7 ще з 2012 року, народження у 2017 році спільної дитини ОСОБА_8 , заявник виявив бажання стати опікуном ОСОБА_6 як його вітчим, лише зараз, під час проведення загальної мобілізації, яка оголошення у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України. Про вказане свідчить зокрема і зміна місця реєстрації ОСОБА_6 , укладення договору дарування квартири між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , працевлаштування останньої як неможливість бути опікуном свого сина у 2024 році перед поданням вказаної заяви до суду. 

За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_6 , а висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном суд оцінює як такий, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин, та ґрунтується виключно на даних отриманих від заявника.

Згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного, зокрема враховуючи наявність у недієздатного ОСОБА_6 родичів першого ступеня спорідненості суд вважає, що у задоволенні подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_6 слід відмовити за його необгрунтованістю.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) Верховним Судом сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в єдиному судовому процесі.

З огляду на вищевикладене, до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснення обов`язків з опіки над останнім необхідно покласти на орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Відповідно до вимог частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.Враховуючи положення цієї статті та встановлені у справі обставин, суд визначає строк дії рішення у 2 (два) роки та роз`яснює заінтересованим особам положення частин сьомої та восьмої статті 300 ЦПК України, згідно з якими клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Згідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 258, 259, 293, 294, 295-300 ЦПК України, ст.ст.39, 55, 60, 63 ЦК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :
Заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 недієздатним. 

У задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недіздатним ОСОБА_6 - відмовити. 

До вирішення питання щодо призначення опікуна покласти здійснення обов"язків опіки над недієздатним ОСОБА_6 на орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Визначити строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною - два роки з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Роз`яснити, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування, не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення. Клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію, щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud2316/.

Головуючий:        С.Є. Токова

Присяжні :         Л.С. Румянцева

А.І. Волошин