154/413/26
1-кп/154/373/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025030000000870 від 30.12.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Здолбунів, Рівненської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, військовослужбовця, командира роти безпілотних систем авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», не одруженого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України, -
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді начальника штабу – заступника командира штабу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, керуючись злочинним умислом, шляхом обману, направленим на заволодіння бюджетними коштами, які виділялись з державного бюджету України для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям та додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, відповідно до встановленого порядку та обсягах визначеним діючим законодавством, у період часу з липня по листопад 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено (але не раніше 09.07.2024), на виконання вказівки особи, відносно якої проводиться досудове розслідування, включив водія-електрика 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 4 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 солдата  ОСОБА_7 , який засуджений вироком Володимирського міського суду Волинської області від 20.01.2026 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.409 КК України, у документи, щодо участі у виконанні бойових (спеціальних завдань) підрозділом за період з липня по листопад 2024 року, а саме: бойові розпорядження та рапорти про участь особового складу батальйону безплотних систем у виконанні бойових (спеціальних завдань), які стали підставою для видачі наказів у м. Володимир Волинської області (більш точна адреса в умовах воєнного стану не підлягає розголошенню) т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 про виплату додаткової винагороди, а саме: № 1237 від 03.08.2024, № 1406 від 03.09.2024, № 1569 від 02.10.2024, № 1743 від 02.11.2024, № 1893 від 02.12.2024, в результаті чого солдат  ОСОБА_7 07.08.2024, 21.08.2024, 10.09.2024, 28.09.2024, 09.10.2024, 24.10.2024, 09.11.2024, 23.11.2024 безпідставно отримав на особистий банківський рахунок (картка НОМЕР_2 ) відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», з бюджетного рахунку військової частини НОМЕР_1 , неправомірну вигоду – грошові кошти за період з 09.07.2024 по 31.10.2024, у вигляді нарахованої заробітної плати та додаткової грошової винагороди в розмірі 470 125,61 грн. (чотириста сімдесят тисяч сто двадцять п`ять гривень 61 копійок), чим завдав матеріальних збитків державному бюджету України на в особі військової частини НОМЕР_1 на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України як пособництво у зловживанні службовим становищем, тобто умисному з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

28 січня 2026 року між прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12025030000000870 від 30 грудня 2025 року, та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України. Підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість, не заперечував обставин інкримінованих йому злочинів, що викладені у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, а також зобов`язався під час судового розгляду беззастережно визнати свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення. Підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено, оскільки збитки, заподіяні державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, повністю відшкодовані.
Також ОСОБА_6 зобов`язався - співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальному провадженні №12025030000000591 від 10.07.2025; у кримінальному провадженні №12025030000000866 від 23 грудня 2025 року, давати правдиві, достовірні та повні показання щодо причетності останнього до злочину, у вчиненні якого він підозрюється, у тому числі і під час судового розгляду провадження судом. У разі затвердження судом вказаної угоди, виконати призначене покарання та дотриматись умов вказаної угоди. 
Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Сторони угоди визначили наявні обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а це щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину особою молодого віку, добровільне відшкодування завданого збитку, обставина, що обтяжує покарання, вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
При укладанні угоди враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше 
до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, вчинення злочину раніше не судимою особою молодого віку вперше. Надання викривальних показів відносно інших суб`єктів вчинення кримінального правопорушення. Крім того, враховано характер та тяжкість обвинувачення, факт повного відшкодування завданого збитку в розмірі 470 125,61 грн.

Враховуючи наведене, сторони узгодили, що при визначенні покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, 
ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_6 слід призначити покарання із застосуванням ст. 69-2 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки, зі штрафом у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. 

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого та обставини кримінального провадження, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 проходить військову службу на посаді командира роти безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 
у військовому званні «капітан», має значний бойовий досвід, з метою ефективного здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі 
і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах 
їх ведення (здійснення) 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 бойових завдань, керуючись положеннями ст. 69-2 КК України, сторони дійшли згоди клопотати перед судом про не застосування до ОСОБА_6 додаткового виду покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 58 КК України, враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_6 , сторони узгодили за можливе замінити покарання у виді 
2 років позбавлення волі призначити ОСОБА_6 остаточне покарання 
у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення.

На підставі вищевикладених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, сторони погоджуються пропонувати суду призначення ОСОБА_6 покарання за вчиненя кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки 
із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення та штрафом у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно погоджується на призначення йому обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання. 

Підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено, оскільки збитки, заподіяні державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, повністю відшкодовані на загальну суму 470 125,61 грн.

Судові витрати по справі відсутні.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Представник потерпілого ОСОБА_4 підтвердив факт добровільного відшкодування обвинуваченим спричиненої ВЧ НОМЕР_1 шкоди у повному обсязі, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим та призначення останньому узгодженого покарання, вважаючи, що воно не суперечить вимогам закону.
Обвинувачений в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України в обсязі обвинувального акту, підтвердив викладені в ньому обставини та не оспорював кваліфікацію інкримінованих правопорушень, зобов`язався співпрацювати зі стороною обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_5 , також просила затвердити угоду, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , вважаючи, що вона не суперечить вимогам КПК України та укладена без порушень законодавства.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, і наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Судом встановлено, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, займає посаду командира роти безпілотних систем авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «капітан», має значний бойовий досвід ефективного здійснення заходів з національної безпеки і оборони,відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) батальйоном безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 бойових завдань, за місцем проходження військової служби характеризується задовільно, наявне постійне місце реєстрації та проживання, в спеціалізованих установах на обліку не перебуває. Вину у вчинені злочину визнавав протягом всього розгляду справи, засуджує себе за вчинене діяння, добровільно відшкодував спричинену шкоду у повному обсязі.
Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 28.01.2026 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 , а також призначення винному узгодженої сторонами міри покарання.
При цьому суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання, з урахуванням пом`якшуючих обставин, та застосування вимог ст.ст.58,69-2 КК України є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Враховуючи встановлені обставини, особу винного, ряд обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання із застосуванням ст.69-2 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки, зі штрафом у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, без застосування до ОСОБА_6 додаткового виду покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст.58 КК України, замість позбавлення волі у виді 2 років призначити службове обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення. Під час відбування цього покарання ОСОБА_6 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
На підставі вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за вчиненя кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення та штрафом у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Цивільний позов та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2026 між Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12025030000000870 від 31 грудня 2025 року, та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69-2 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі, зі штрафом у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) грн.
На підставі ст.58 КК України  ОСОБА_6 замість покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, зі штрафом у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000(сімнадцять тисяч) грн. призначити службове обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення та штрафом у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       ОСОБА_9