ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4652/26 Справа № 201/10994/25 	  	Головуючий у першій інстанції:  Батманова В. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на рішення Соборного районного суду м. Дніпра у складі судді Батманової В.В. від 29 січня 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,– 

ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №615030916 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомог» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, а 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. В подальшому, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача (відповідно до Реєстру боржників) за кредитним договором №615030916 від 18 грудня 2021 року в загальній сумі 15353,80 грн, з яких 10015,60 грн – заборгованість за тілом кредиту, 5338,20 грн. – заборгованість за відсотками. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 15353,80 грн. 
Рішенням Соборного районного суду м. Дніпра від 29 січня 2026 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Ейс», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, довідкою про доставку судової повістки в електронному вигляді ТОВ «ФК «Ейс»,яка долучена до матеріалів справи. У зв`язку з відсутністю відповідача за останньою відомою суду адресою, що також відповідає відомостям з Єдиного державного демографічного реєстру №2540835 від 31.03.2026, його сповіщення здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 18.12.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №615030916, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 17000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. або п. 1.5 цього договору. Кредит надається строком на 84 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с.24-27).
18.12.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17000,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення від 18.12.2019, меморіальним ордером №20786222 від 18.12.2019, а також випискою з особового рахунку, відкритого в АТ "ОТП Банк" ( а.с.118, 167-168, 169). 
Додатковою угодою від 12.02.2020 року продовжено строк дії договору на 13 днів, відповідно до п.3 якої позичальник сплачує за користування кредитом 474,50 відсотків річних від суми кредиту на період строку дії додаткової угоди (а.с. 29).
28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 615030916 від 18.12.2019 рокувідповідно до реєстру боржників, копій додаткових угод №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31 грудня 2023 року щодо продовження строку дії договору, а також акту звірки взаємних розрахунків від 31.12.2020 (а.с. 79, 90-96). 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №615030916 від 18.12.2019 року, що також підтверджується копією додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 щодо продовження строку дії договору, копією реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023. протоколом узгодження предмету факторингової операціїї та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги «11 від 31.08.2023, платіжною інструкцією від 31.08.2023 №4586 (а.с.63-78). 
В подальшому, 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №615030916 від 18.12.2019 року, що також підтверджується копією акту прийому-передачі Реєстру боржників, актом прийому-передачі реєстру передачі реєстру боржників та платіжними інструкціями від 17.07.2025 №297, від 12.08.2025 №316, від 13.08.2025 №319 (а.с.43-46, 50-59). 
ОСОБА_1 не виконав кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 04.11.2020 утворилась заборгованість в загальному розмірі 15353,80 грн, а саме 10015,60 грн – заборгованість за тілом кредиту, 5338,20 грн – заборгованість за відсотками. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5. 
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Відповідно до ч. 1 ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 6 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” №2664-III договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін.
Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Саме у такий спосіб було підписано кредитний договір №615030916 від 18.12.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , що ним не заперечується та не спростовано. 
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення сторонами кредитного договору №615030916 від 18.12.2019 року та отримання позичальником кредитних коштів; встановивши неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10015,60 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 5338,20 грн. 
Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем, атакож випискою по картковому рахунку за період з 18.12.2019 по 23.12.2019, що надана АТ "ОТП Банк" (а.с. 40-42, 167-168). 
Відповідачем не заперечується та не спростовано факт укладення ним вказаного вище кредитного договору та отримання кредитних коштів, зокрема, доказів відсутності у спірний період відкритої на його ім`я в АТ "ОТП Банк" платіжної картки та зарахування на відповідний рахунок кредитних коштів. 
Доказів оспорення договору від 18.12.2019 року № 615030916, або певних його умов, зокрема, щодо розміру (ставки) процентів за користування кредитом, тощо, - суду не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина перша статті 81 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частин другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування – це процесуальний обов`язок суду.
На підтвердження позовних вимог щодо відступлення права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» позивачем надано копії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, Реєстру прав вимоги №106 від 04.11.2020, додаткових угод №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31 грудня 2023 року щодо продовження строку дії договору, а також акту звірки взаємних розрахунків від 31.12.2020 (а.с. 79, 81-83, 90-96). 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі №759/24061/19, провадження №61-8593св21).
Матеріали справи не містять відомостей, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» правочин факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року оспорювався сторонами чи існує рішення суду, яким визнано їх недійсними. Клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання. 
Позивач не був стороною укладеного 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу №28/1118-01, тобто об`єктивно був позбавлений можливості надати підтвердження оплати за цим договором.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 16.07.2020 року у справі №711/7922/17 (провадження №61-41461св18). 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, залишивши поза увагою надання позивачем сукупність доказів відступлення права вимоги за кредитним договором № 615030916 від 18.12.2019 року до ОСОБА_1 , що останнім не спростовано. 
Тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви (2422,40 грн), апеляційної скарги (3633,60 грн) та документально доведених витрат на професійну правничу допомогу (7000,00 грн) у загальному розмірі 13056,00 грн. (а.с. 30-37, 137, 226). 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»– задовольнити. 
Рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 29 січня 2026 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956) за кредитним договором від 18.12.2019 №615030916 заборгованість за тілом кредиту в сумі 10015,60 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 5338,20 грн, а всього 15353 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят три) грн 80 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати у розмірі 13056 (тринадцять тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

Л.П. Никифоряк