Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/2212/25
Провадження № 2/542/218/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді – Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чиж Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до відповідачки про стягнення боргу за кредитними договорами та просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами в розмірі 55406,00 грн., а також судові витрати.
Позов мотивовано тим, що 24 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір №3458756.
26.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3458756.
04 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір №5328285.
10.02.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» укладено Договір №ФК 10-02/23, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5328285.
01.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір №01-08/25, відповідно до якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5328285.
Зазначають, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за договором №3458756 від 24.12.2021 року становить 39046,00 грн., з яких: 14000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 24346,00 грн. - заборгованість за відсотками, 700 грн. – заборгованість за комісією.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за договором №5328285 від 0-04.01.2022 року становить 16360,00 грн., з яких: 8000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 8360,00 грн. - заборгованість за відсотками.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 55406,00 грн.
Ухвалою суду від 19.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.127).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.129, 134), в позові просив справу розглядати у його відсутність (а.с.7 на звороті).
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.130-131, 135-136), та не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. 
Ухвалою суду від 26.02.2026 року встановлено заочний розгляд справи.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, 24 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та  ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №3458756, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 14000,00 грн., строком на 30 днів, проценти за кристування кредитом 2646,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.36-40).
Вказаний договір було підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором R81590.
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким укладено договір №3458756 від 24.12.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): R81590, дата відправки ідентифікатора позичальнику 24.12.2021, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: НОМЕР_2 (а.с.102).
З квитанції №1862802200 вбачається, що згідно договору №3458756 на картку відповідачки 516874*21 зараховані кошти в сумі 14000,00 гривень (а.с.103).
Відповідно до графіку платежів (а.с.63) загальна вартість кредиту становить 17346,00 грн., з яких сума кредиту 14000 грн.; сума нарахованих процентів за користування кредитом 2646,00 грн.; комісія за надання кредиту 700 грн.
Крім того, 04.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №5328285, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 8000,00 грн., строком на 30 днів, стандартна процентна ставка 1,90% в день, знижена процентна ставка 0,95% в день (а.с.9-13).
Вказаний договір було підписано відповідачкою шляхом накладення електронного підпису 04.01.2022 року одноразовим ідентифікатором М429283.
Одночасно з підписанням цього договору ОСОБА_1 було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М429283 паспорт споживчого кредиту (а.с.15-17).
Листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №7/17461 від 10.11.2025 року повідомлено ТОВ «Авентус Україна» про успішність операції про перерахунок на банківську картку НОМЕР_3 коштів у сумі 8000 грн. (а.с.21-22).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.14) загальна вартість кредиту становить 10280 грн., з яких сума кредиту 8000 грн.; сума нарахованих процентів за користування кредитом 2280 грн.
Доказів на спростування факту укладення вказаних договорів та отримання кредитних коштів відповідачкою не надано, як і не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитних договорів та розміру заборгованості.
Вказані кредитні договори підписані електронним підписом з одноразовими ідентифікаторами. 
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідачка має таку заборгованість, а саме:
- за договором №3458756 від 24.12.2021 в сумі 39046,00 грн, з яких: 14000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24346 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 700 грн. - заборгованість за комісією;
- за договором №5328285 від 04.01.2022 в сумі 16360 грн, з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8360 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, питання визначення процентної ставки за кредитним договором вирішується виключно сторонами у договорі.
Судом встановлено, що за умовами договору №3458756 від 24 грудня 2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 14000 грн, строком на 30 днів, з процентною ставкою 0,63% по 23.01.2022 року (а.с.36-40).
Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» має право на нарахування та стягнення процентів за період визначений кредитним договором користування кредитними коштами, а саме за 30 днів - з 24.12.2021 року по 23.01.2022 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (0,63%) становить 2646 грн (14000*0,63/100*30).
Разом із цим, п. 2.3. Договору передбачена пролонгація строку кредитування.
Відповідно до п.2.3.1. договору про споживчий кредит №3458756 від 24.12.2021 року продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:
Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору (п.2.3.1.1.).
Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору (п.2.3.1.2.) (а.с.36 на звороті).
Згідно з п.1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Враховуючи, що відповідачем не були вчинені дії, визначені в п.2.3.1.1. Договору по сплаті певної частки заборгованості по кредиту, застосуванню підлягає п.2.3.1.2. Договору.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що саме за наведеною відсотковою ставкою та в межах строку кредитування, визначеними умовами договору, був здійснений розрахунок заборгованості за відсотками.
Крім того, з вказаного розрахунку заборгованості (а.с.104) вбачається заборгованість по комісії за надання кредиту 700 грн.
Умовами договору про споживчий кредит №3458756 від 24.12.2021 року, а саме п.1.5.1. визначено, що комісія за надання кредиту 700 грн., яка нараховується за ставкою 5% від суми кредиту одноразово. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за комісією в сумі 700 грн. підлягає задоволенню. 
Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач не оспорював даний кредитний договір у судовому порядку.
Відповідно умов договору №5328285 від 04.01.2022 (п.1.3, 1.4) ОСОБА_1 отримала кошти у сумі 8000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.9).
Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п.1.4. Кредитного договору).
Відповідно до п.1.5.1. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:
-у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;
-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору;
-у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п.4.3 Договору.
Відповідно до 4 розділу Кредитного договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено:
-за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп.4.2.1-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) Договору.
Пунктом 4.3.1. Договору визначено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту ( нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.25 -33), долученого до позову: 04.01.2022 ОСОБА_1 отримала кошти у розмірі 8000 грн, відповідно п.1.3. договору.
Та з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що саме за наведеною відсотковою ставкою – 1,90% та в межах строку кредитування: 30 днів відповідно п.1.4 та 90 днів відповідно п.4.3.1., що передбачено умовами договору, був здійснений розрахунок заборгованості за відсотками.
Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідачка не оспорювала даний кредитний договір у судовому порядку.
Таким чином, у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідачка має заборгованість 55406 грн., а саме:
- за кредитним договором №3458756 від 24.12.2021 в розмірі 39046 грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу – 14000,00 грн, суми заборгованості за відсотками – 24346,00 грн., заборгованості за комісією – 700 грн.;
- за кредитним договором №5328285 від 04.01.2022 в розмірі 16360 грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу – 8000,00 грн, суми заборгованості за відсотками – 8360 грн.
Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Так, судом встановлено, що 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого клієнт – первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому в сумі 287 052 895,25 грн., а фактор здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 48-53).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 року до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за кредитним договором №3458756 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом – 39046,00 грн. (а.с. 61-62).
10 лютого 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" укладено Договір факторингу №ФК 10-02/23, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Перехід від клієнта до фактора права вимоги боргу до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №6, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги (а.с. 41-44).
Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, що є витягом з додатку №1 до договору факторингу №ФК 10-02/23 від 10.02.2023 року до ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором №5328285 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом – 16360,00 грн. (а.с. 47).
01 серпня 2025 року між ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №01-08/25, відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості) (а.с. 66-71).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №01-08/25 від 01.08.2025 року до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги за кредитним договором №5328285 - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом – 16360,00 грн. (а.с. 78-80, 81).
Таким чином, оскільки відповідачка не виконує умов кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а відповідач набув право грошової вимоги до відповідачки за вказаними кредитними договорами, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року (а.с.89-91), заявка на надання юридичної допомоги №469 від 03.11.2025 року (а.с.94), витяг з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року (а.с.95), згідно з якими вартість правової допомоги становить 16000 грн. 
Відповідно до п.п.4.2 розділу 4 Договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року передбачено, що клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським Об`єднанням послуги після надання Адвокатським Об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати.
При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20).
Крім того, в даному випадку слід врахувати правову позицію, викладену у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 року, згідно якої: «Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».
Так, суд враховує, що представником позивача вчинені такі дії: написання позовної заяви. Докази вчинення будь-яких інших процесуальний дій надані не були. При цьому розгляд справи відбувався без участі предстаника позивача.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, виходячи з реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку про наявність достатність правових підстав для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 16000 грн. до 4000 грн.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідачку в повному розмірі. З відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,–
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 55406 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста шість) грн. 00 коп., а саме:
- за кредитним договором №3458756 від 24.12.2021 в розмірі 39046 (тридцять дев`ять тисяч сорок шість) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 14000 грн., заборгованості за відсотками 24346 грн., заборгованості за комісією – 700 грн.;
- за кредитним договором №5328285 від 04.01.2022 в розмірі 16360 (шістнадцять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 8000 грн., заборгованості за відсотками 8360 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул.Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м.Київ, 03150, код ЄДРПОУ 42640371; 
відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 26 лютого 2026 року.

Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області      Ю.О. Афанасьєва