Справа №295/17359/25
Категорія 156
3/295/190/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Козирєва Ігоря Миколайовича,
розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В :
26.11.2025 о 02 годині 10 хвилин у м. Житомирі по вул. Князів Острозьких, 112, ОСОБА_1 керував т/з Scoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, у найближчому закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування автомобілем відсторонений згідно зі ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свою позицію по справі не висловив, з клопотанням про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання у режимі відеоконференції, будь-яких інших клопотань або доказів до суду не надав.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не заперечуючи факту керування ОСОБА_1 автомобілем за вказаних у протоколі обставин, просив закрити провадження у справі за відсутності у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки будь-яких зовнішніх ознак перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння під час зупинки транспортного засобу, яким він керував, не зафіксовано. Окрім того ОСОБА_1 є військовослужбовцем і мав на той час проблеми зі здоров`ям, а саме психічні розлади, тому не розуміючи суті питань поліцейських, не висловлював відмови від проходження медичного огляду. При цьому адвокат звернув увагу на те, що у протоколі не зазначено про факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля. Крім того, захисник подав до суду клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, проведення якої просив доручити КНП «Обласний медичний спеціалізований центр», посилаючись на те, що його підзахисний на момент події перебував у стані неосудності. 
Враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за участі його захисника, на підставі наявних у справі матеріалів, обсяг яких є достатнім для прийняття рішення у справі.
Поліцейський 2 взводу 3 роти 1 батальйону полку 1 УПП в Житомирській області сержант поліції Павловський А.С., яким складено протокол серії ЕПР1 № 523785 від 26.11.2025, викликаний до суду за клопотанням захисника, пояснив, що 26.11.2025 близько 02 год. 10 хв. під час патрулювання у складі екіпажу "Граніт 103", рухаючись по вул. М. Грушевського у м. Житомирі, було помічено автомобіль Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , який їхав під час комендантської години без увімкненого світла фар. Зупинивши даний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , йому повідомлено про причину зупинки та під час спілкування з водієм, який був у військовій формі, у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, порушення мови, у зв`язку з чим останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, на що  ОСОБА_1 відмовився.
Заслухавши пояснення захисника, вивчивши зміст його письмових пояснень та клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, дослідивши матеріали справи, відтворивши долучені до протоколу відеофайли, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.
Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
За змістом п. 2.5 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП та пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Тобто, якщо у поліцейського виникла обґрунтована підозра про перебування особи, яка керує транспортним засобом, у стані сп`яніння, він має право направити цю особу для проведення відповідного огляду.
Отже, відмова водія від проходження огляду, зокрема, на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, є порушенням п. 2.5 ПДР та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на підстави такої відмови. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 523785 від 26.11.2025, в якому останній не зазначив незгоди з його змістом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому викладені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови; направленням на огляд направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; постановою серії ЕНА № 6223598 від 26.11.2025 про притягнення до адміністратвиної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідно і стало підставою зупинки транспортного засобу згідно зі ст. 35 Закону України "Про національну поліцію"; відтвореними відеофайлами з двох боді камер поліцейських, з яких вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , зупинено працівниками поліції, у зв`язку з керуванням ним без увімкненого ближнього світла фар, про що винесено постанову серії ЕНА № 6223598 від 26.11.2025 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з якою останній погодився та заперечень проти цього не висловив. Окрім того водій не заперечував факту керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Водночас при отриманні копії протоколу останній фактично визнав вину, зазначивши "Винуватий, так винуватий, я ж не відмовляюся" (02:43:45), та іншими матеріалами справи.
Зібрані докази, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений способі, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.
Варто відзначити, що на відео поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не у повній мірі відповідає обстановці, видається непослідовною, прослідковуються зазначені в акті огляду видимі ознаки стану алкогольного сп`яніння водія. Разом із тим, як зазначив у судовому засіданні поліцейський та вбачається з відеозапису, обстановка в автомобілі та характерні ознаки у водія та пасажира вказували на розпивання ними спиртних напоїв.
Натомість із переглянутого у судовому засіданні відеозапису з бодікамер поліцейських також встановлено, що вимога про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття водія.
Варто зазначити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності чи бажання проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. 
У даному випадку суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду, яка проявилась саме у пасивній формі, оскільки він тривалий час не вчинив очевидних активних дій, які б однозначно свідчили про намір пройти огляд та які не дозволяють дійти висновку, що особа не відмовилася пройти огляд, а погодилася. Навпаки із відезапису спостерігається поведінка особи, спрямована на ухилення від такого огляду та затягування часу.
Також суд звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано неодноразові спроби ОСОБА_1 домовитися з працівниками поліції, що також свідчить про усвідомлення останнім своїх неправомірних дій і розуміння ним законних вимог поліцейських. 
Судом відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення судово-психіатричної експертизи, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи.
Водночас призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
На переконання суду, наведені у клопотанні захисника доводи, не є достатніми для призначення експертизи, оскільки вони не свідчать про недостатність або взаємну суперечливість наявних у справі доказів.
Стороною захисту до суду не надано висновку судово-медичної експертизи про визнання його підзахисного недієздатним, перебування у стані неосудності на момент події, обставини якої зазначені у протоколі. Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який відповідно визнаний придатним для проходження військової служби, доказів протилежного суду не надано. Поміж іншим суд зазначає, що деякі медичні документи, долучені адвокатом до клопотання, датовані після настання події, зафіксованої у протоколі.
Таким чином, з урахуванням наведеного та враховуючи наявні у справі докази, які надають можливість встановити дійсні обставини події, оцінити їх у сукупності та зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду правові підстави для призначення експертизи у даному випадку відсутні.
Твердження захисника про те, що у фабулі протоколу не зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, суд розцінює, як прояв надмірного формалізму, оскільки вказане спростовується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається факт відмови водія від проходженнія огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі (01:54:20), вказана інформація також зазначена у рапорті поліцейського від 26.11.2025 (а.с. 6).
Посилань на докази оскарження дій або рішень працівників поліції в порядку ст. 267 КУпАП, частинами 1, 2 ст. 286 КАС України, зокрема, постанови серії ЕНА № 6223598 від 26.11.2025, стороною захисту не зазнчено.
Будь-яких інших заяв чи клопотань, зокрема, про допит свідків, витребування додаткових доказів під час розгляду справи не надходило.
Позаяк суд звертає увагу на те, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься постанова Богунського районного суду м. Житомира про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ст. 172-20 КУпАП (справа № 295/16978/25), яка набрала законної сили, за змістом якої, останній 26.11.2025 близько 00:30 год. на території військової частини у АДРЕСА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому останній свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнав повністю.
За таких обставин невизнання вини та заперечення складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стороною захисту суд розцінює, як специфічний, обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе покарання у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами.
Порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції працівниками поліції судом не встановлено. Інші твердження та доводи захисника, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі, не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 , не спростовують і не виключають його вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями порушив пункт 2.5. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, дії останнього кваліфіковано правильно, вина особи доведена повністю поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху. 
Крім того, суд зауважує, що у відповідності до п. 49 Закону України «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ» на військовослужбовця покладений обов`язок постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. За вчинення правопорушень військовослужбовці притягаються до відповідальності на загальних підставах.
Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність встановлених обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, безальтернативний характер санкції статті, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 283 - 285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
(Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA368999980313060149000006001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя 

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.