Номер провадження: 22-ц/813/3781/26 
Справа № 947/27732/25
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
Сєвєрової Є.С. (суддя – доповідач), 
Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
учасники справи: 
позивач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2025 року у складі судді Скриль Ю.А., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА 

Короткий зміст позовних вимог
У липні 2025 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача на його користь суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 55024,72 грн. та судовий збір. 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській з 12.02.2019 та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по 06.06.2023.
З 07.06.2023 по теперішній час отримує пенсію за віком. 
18.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою №1011 про призначення пенсії по інвалідності.
Згідно довідки з акта огляду МСЕК від 12.02.2019 серія 12 ААБ №234486, заявнику призначено пенсію по інвалідності. 
Продовження виплати пенсії по інвалідності проводилось на підставі довідки МСЕК від 11.02.2020 серія 12 ААБ №722427 та довідки МСЕК від 14.02.2022 серія 12 ААВ №521120,
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.06.2025 №0400-011101-9/108773 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області передано Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 21.05.2025 №ЦО-3877, на підставі якого ОСОБА_1 змінено групу інвалідності з II на III з 14.02.2022.
Таким чином, по пенсійній справі №155250001914 ОСОБА_1 , виникла переплата пенсії за період з 14.02.2022 по 06.06.2023 у сумі 55 024, 72 грн у зв`язку зі зміною групи інвалідності з II на III з 14.02.2022. 
Головним управлінням надіслано лист №1500-0404-8/109808 від 18.06.2025, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто. 
Посилаючись на ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, позивач вбачає недобросовісність відповідача внаслідок зловживань з його боку, оскільки пенсію ОСОБА_1 призначено на підставі поданих ним недостовірних (фіктивних) документів, що призвело до неправомірної виплати пенсії та виникнення переплати. 
Вважає, що кошти в розмірі 55 024,72 грн підлягають безумовному поверненню відповідачем на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як такі, що набуті без достатньої правової підстави. 

Позиція відповідача в суді першої інстанції
У заяві від 21.10.2025, відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338, особи інвалідність яких встановлена без визначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання, пов`язаного з функціонуванням, за власним бажанням або за рішенням суду. Починаючи з 06.06.2023 відповідач отримує пенсію за віком, тому у 2025 році у нього відсутня була потреба підтверджувати інвалідність ІІ групи для виплати пенсії. Рішення суду про оцінювання, пов`язаного з функціонуванням, не ухвалювалось. Згідно з довідкою МСЕК від 14.02.2022 № 521120 йому визначена ІІ група інвалідності, безстроково. Рішення експертної команди від 21.05.2025 не має дії у часі, та не може зняти групу інвалідності, яка була встановлена відповідно до вимог законодавства 14.02.2022.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності. Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання пенсії, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Окрім цього, суд дійшов висновку, що позивач не вказує на допущення помилки при нарахування та виплаті відповідачу пенсії по інвалідності у період з 14.02.2022 по 06.06.2023. Натомість підставою переплати пенсії зазначає рішення експертної команди від 21.05.2025, яка змінила групу інвалідності з ІІ на ІІІ починаючи з 14.02.2022, тобто з дня, коли МСЕК визначило відповідно до вимог законодавства відповідачу ІІ групу інвалідності безстроково. З урахуванням наведенного, суд дійшов висновку, що за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), стягнення надміру виплачених сум пенсії з отримувача пенсійних виплат не допускається, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2025 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що виникнення переплати пов`язано зі зміною гупи інвалідності з ІІ на ІІІ з 14.02.2022, що призвело до неправомірної виплати пенсії та виникнення переплати, а тому кошти в розмірі 55024,72 грн. на підставі ч.1 ст 1212 ЦК України підлягають безумовному поверненню відповідачем, як такі, шр набуті без достатньої правової підстави. 

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції
У поданій до апеляційного суду заяві, ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на ті ж самі обставини, які ним були викладені у поданій заяві до суду першої інстанції. 

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України). 

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція апеляційного суду
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що відповідно до Виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 234486 від 12.02.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена ІІ група інвалідності («друга загальне захворювання»); визначена дата чергового огляду 12.02.2020.
Згідно з Випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 722427 від 11.02.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначена ІІ група інвалідності («друга загальне захворювання»); визначена дата чергового огляду 11.02.2022.
Дослідженням Виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 521120 від 14.02.2022, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначена ІІ група інвалідності («друга загальне захворювання»), безстроково.
На підставі Заяви ОСОБА_1 від 18.02.2019, йому призначено пенсію по інвалідності. Відповідно до цієї заяви, його визнано особою з інвалідністю ІІ групи з 12.02.2019 по 28.02.2020. 
Подовження виплати пенсії по інвалідності проводилось на підставі довідки МСЕК від 11.02.2020 серія 12 ААБ №722427 та довідки МСЕК від 14.02.2022 серія 12 ААВ №521120.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.06.2025 №0400-011101-9/108773 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області передано Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 21.05.2025 №ЦО-3877, на підставі якого ОСОБА_1 змінено групу інвалідності з II на III з 14.02.2022. 
Згідно з Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 21.05.2025, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання), безстроково, з 14.02.2022. Дата прийняття рішення 21.05.2025.
Рішенням про прийняття суми переплати пенсії на облік від 16.06.2025 № 2235 встановлено, що ОСОБА_1 одержує пенсію за віком 16825,99 грн на місяць. Згідно з довідкою відділу опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області утворилась переплата за період з 14.02.2022 по 06.06.2023 у сумі 55024,72 грн.
Також у рішенні зазначено, що у зв`язку із зміною групи інвалідності з ІІ на ІІІ групу з 14.02.2022 відповідно до інформації з Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 21.05.2025 № ЦО 3877, утворилась переплата 55024,72 грн, яка прийнята на облік в червні 2025 року.
Позивачем здійснений перерахунок пенсії. 
Головним управлінням надіслано лист №1500-0404-8/109808 від 18.06.2025, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати пенсії та способи її погашення. 
Через відсутність добровільного повернення вказаних коштів, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про вдмову у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з огляду на наступне. 
Так, згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІє, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суд виходить з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Суд при вирішенні справи враховує правову позицією Верховного Суду України у справі № 6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), якою визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Колегія суддів погоджується із висновком суду, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.
Відповідно до пункту 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а такі помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічні правові висновки викладені також у рішеннях ЄСПЛ у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» та «Гаші проти Хорватії».
При цьому як вірно встановлено судом, переплата пенсії виникла у зв`язку зі зміною групи інвалідності ОСОБА_1 на підставі рішення експертної команди від 21.05.2025, яке поширюється на попередній період, а отже не пов`язане з протиправною поведінкою відповідача. 
З урахуванням вищенаведених обставин та з огляду на презумпцію добросовісності набувача та правильності здійснених нарахувань, а також недоведеність позивачем підстав, передбачених законодавством для повернення надміру виплачених сум пенсії, колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що виникнення переплати пенсії у зв`язку зі зміною групи інвалідності відповідача є безумовною підставою для застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України та повернення спірних коштів, є необґрунтованими, оскільки як правильно встановлено судом першої інстанції, сама по собі зміна групи інвалідності відповідача, не свідчить про набуття ним грошових коштів без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 ЦК України, так як на момент їх отримання виплати здійснювались на підставі чинного рішення уповноваженого органу.
Слід зазначити, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не містить належних та допустимих доводів, спрямованих на спростування висновків суду першої інстанції, а за своїм змістом фактично зводиться до повторення доводів позовної заяви з викладенням фактичних обставин справи без наведення аргументів щодо неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст.374, ст.375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА 
Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення. 
Рішення Київського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий Є.С. Сєвєрова 

Судді: Л.М. Вадовська 

О.М. Таварткіладзе