П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/11293/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
30 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівнафтопродукт» до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Старокостянтинівнафтопродукт» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Суд стягнув з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 3% річних у розмірі 5385,21 грн. за прострочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23, яке набрало законної сили 15.12.2023 року про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.
В задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем - Державною казначейською службою України, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції встановив наступні обставини справи.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі № 904/985/23 стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.
Судом на виконання рішення суду 21.12.2023 виданий наказ у справі № 904/985/23 про стягнення з Державного бюджету України 131798,53 грн шкоди, завданої органом поліції.
Вказаний Cудовий наказ, виданий господарським судом Дніпропетровської області 21.12.2023 року по справі №904/985/23 про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРОКОСТЯНТИНІВНАФТОПРОДУКТ» 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 40108866), було пред`явлено до виконання 15.02.2024 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
На даний час рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23 не виконано.
Позивачем 21.06.2024 року було направлено на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області запит щодо виконання відповідного судового наказу, однак відповідь отримано не було.
Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Відповідно до пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України (далі - БК України), відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі – Порядок № 845).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 845, цей акт визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Пункт 6 Порядку № 845 передбачає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі оригіналу виконавчого документа згідно із заявою стягувача.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач в силу приписів абзацу першого пункту 36 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку № 845, подав документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (зокрема, заяву від 15.02.2024 № 16 і Виконавчий документ), до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області як органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.
Головним управлінням вжито заходів, передбачених пунктами 36-37 Порядку № 845, та згідно з абзацом другим пункту 37 Порядку № 845, скеровано визначений законодавством пакет документів до Державної казначейської служби України.
01.04.2024 вищевказаний пакет документів, надісланий листом від 22.03.2024 № 04-08-08/4415, надійшов до Державної казначейської служби України та, в силу приписів пункту 38 Порядку № 845, з цієї дати обліковується на виконанні за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030).
Суд першої інстанції вірно зауважив про відсутність у відповідача підстави для застосування Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» під час виконання рішення суду, оскільки вказаний закон регулює правовідносини винятково про стягнення коштів зі створених Державою юридичних осіб (зокрема, державних органів, підприємств, установ), однак не є застосовним до випадків виконання судових рішень про відшкодування шкоди з Держави Україна (Державного бюджету України).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.
Аналогічний припис щодо виконання рішення про стягнення коштів державного бюджету винятково в порядку черговості міститься в підпункті 1 пункту 9 розділу VI БК України.
Відповідно до доводів апеляційної скарги, безспірне списання коштів державного бюджету у справі № 904/985/23 не здійснено протягом 2024 року та першого півріччя 2025 року, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» за КПКВК 3504030 було передбачено 150 мільйонів гривень.
Казначейством протягом січня - березня 2024 року за КПКВК 3504030 виконано 114 судових рішень на суму 33 000,00 тис грн (33 млн грн), залишок коштів станом на 29.03.2024 складав 117 000,00 тис грн (117 млн грн).
Разом з тим, станом на 29.03.2024 на виконанні за КПКВК 3504030 залишалися 847 судових рішень на суму понад 265 782,25 тис грн (265,78 млн грн).
Таким чином, для забезпечення виконання усіх судових рішень, що прийняті Казначейством до обліку за КПКВК 3504030, у 2024 році не вистачало щонайменше 148 782,25 тис грн.
Отже, строки виконання судових рішень за КПКВК 3504030 насамперед залежать від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Враховуючи викладене вище, перерахування коштів за Виконавчим документом на користь позивача наразі не здійснено Казначейством, оскільки відкритих (виділених) асигнувань Державного бюджету України недостатньо для виконання в порядку черговості інших виконавчих документів, що надійшли раніше Виконавчого документа.
Тобто Казначейство, у передбачений законодавством України спосіб, вжило та вживає всіх заходів, спрямованих на виконання Виконавчого документа.
Пунктом 39 Порядку № 845 передбачено, що коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 Порядку необхідні додаткові кошти понад обсягом відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Міністерству фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.
При цьому, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (пункт 39 Порядку № 845).
Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідачем направлявся до Міністерства фінансів України лист із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504030 у строк, передбачений пунктом 39 Порядку №845, що свідчить про відсутність бездіяльності з боку відповідача.
Отже, перед тим як констатувати факт протиправної бездіяльності відповідача у правовідносинах, які виникають у зв`язку з виконанням судових рішень, за якими боржником є державний орган, потрібно з`ясувати, чи вжило Казначейство в межах своїх повноважень усі залежні від нього дії (ухвалило рішення), спрямовані на те, щоб сплатити кошти за судовим рішенням, а також чи були для цього об`єктивні підстави та можливості.
Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дійна користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного/несвоєчасного виконання обов`язкових дій/ухвалення рішень або невиконання їх узагалі. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.
В контексті встановлених в цій справі обставин, необхідно зауважити, що сам факт невиплати позивачу коштів протягом трьох місяців (від дати подання необхідних документів) за судовим рішенням, боржником за яким є державний орган, без з`ясування усіх обставин, які зумовили таку ситуацію, не є достатньою підставою вважати, що Казначейство допустило протиправну бездіяльність".
Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 встановлена наступна позиція: "сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи. Подання ж відповідачем Мінфіну пропозицій відповідно до пункту 39 Порядку № 845 свідчить про використання наданих йому повноважень задля виконання судового рішення".
Зважаючи на вищевикладене, Казначейство вжило всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання Виконавчого документа на користь позивача у порядку та спосіб, визначені законодавством України, не допускаючи порушення прав і законних інтересів позивача.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (Казначейство), протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Таким чином, Закон як спеціальний акт законодавства у сфері виконання окремої категорії судових рішень (щодо яких і виник цей спір) передбачає не безумовний строк виконання судового рішення (3 місяці), але строк, у разі пропущення якого стягувач отримує право на виплату компенсації.
Отже, в даному випадку позивач має право на отримання 3% річних компенсації від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Оскільки, відповідачем прострочено трьохмісячний строк на перерахування коштів за рішенням суду, тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних від вказаної суми, що становить 3467,81 грн з 15.02.2024 до 31.12.2024 та 1917,40 грн за період з 01.01.2025 до 26.06.2025.
Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 3 % річних у розмірі 5385,21 грн. за прострочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23, яке набрало законної сили 15.12.2023 року про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 131798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.